- Cum a fost? - Ca o novice.
- Ai dus-o acasă? - Nu. A mai rămas.
Bravo!
Dacă asta e tot, atunci plec.
M-a sunat Lenny Lines. Spunea că tragi de ea să te ia de client.
Vrei să fii asasin?
Cred că pot mai mult decât ce fac în prezent.
Avea o misiune care ți s-ar potrivi.
- M-a întrebat dacă ești de încredere. - Și?
I-am zis ce îți spun și ție. Până nu încerci, nu știi dacă poți.
Apoi, afli foarte repede.
Deci mă vrea?
Dacă accepți, nu mai lucrezi cu mine.
Eu nu angajez asasini. Nu mă ocup cu asta.
Sigur asta îți dorești, Sam?
Bine, du-te.
Jucători, fiți gata.
Vă anunțăm că primul joc începe în cinci minute.
Pregătiți-vă de bingo!
Intră!
Închide ușa, că ies toți gândacii.
Ia loc.
Ești cam slăbănog, nu?
Reed zice că ești de încredere.
Bănuiesc că ai asta în sânge, nu?
Deci, ținta.
E un bărbat.
A tras pe sfoară niște oameni.
A încălcat regulile, ca să zic așa.
Lucrăm după reguli, înțelegi?
Acum, nu, dar poate o să înțelegi.
În fine. Tipul ăsta a depășit o limită.
Trebuie eliminat. Neapărat.
Va fi la restaurantul ăsta chinezesc marți la 20:00.
Masa din colț. Singur.
- N-ai mai făcut așa ceva, nu? - Nu.
Îți schimbă viața, asta e clar.
Mă descurc eu.
Mai vedem noi.
Ai terminat?
Am terminat.
Dintre toate, asta va fi cea mai dificilă.
Vor să te învăț lucrurile de bază.
ȘASE LUNI MAI TÂRZIU
Ca să știi cum să te lupți cu cineva. Cum să omori pe cineva.
Cum să abordezi o situație și să evaluezi amenințările,
cum să știi dacă vei fi atacată
și dacă ai șanse luptând sau fugind.
Să înveți să folosești mediul
ca să ucizi, să rănești, să imobilizezi și să faci pagube.
- Și tu știi toate astea? - Da.
- Omul bun la toate? - Nu mai sunt doar atât.
Bravo ție!
Deci o să mă înveți să ucid cu sânge rece?
Draga mea, categoric o să mă străduiesc.
- Nu știu cum faci asta. - Ce?
Bei ca un marinar rus aflat pe culmile disperării.
Mi-am petrecut weekendul cu soții de conservatori. Zău!
Dacă îți displace, nu ești obligată.
- Tu cum ai devenit… Cum te prezinți? - Asasin.
Asasin. Cum ai devenit așa ceva?
- Orientare vocațională nașpa? - E din familie. Tata a fost la fel.
El a fost o legendă, de fapt.
Deci îi cauți aprobarea.
- Eu nu mi-am cunoscut tatăl. - Nici eu.
Nu era foarte prezent.
Dar mirosul de ulei de armă…
De piele, de nicotină,
de rugină…
Mi-l amintesc.
Așa deci.
Memoria simțurilor.
Eu n-aș putea face asta.
Nu fac ce crezi tu.
Omori oameni, nu? Eu asta cred că faci.
Cu fiecare glonț am făcut lumea mai bună.
Eu plec. Vii?
- Mai stau. Termin ăsta. - Bine.
M-am bucurat că mi-ai scris.
- Nu credeam că o vei face. - Da.
Era cât pe ce să nu, dar…
- Bună seara, domnule! - Bună!
- Mă bucur să vă revăd. - Și eu.
- Deci vii aici des? - Da.
Da. Îmi place.
Bine. Pot să recunosc ceva de la bun început?
Sigur.
Nu vreau să ne afecteze sau să te jignească,
dar te-am salvat în contacte ca „Sexosul frezat de la tavernă”.
Tu ești „Musculosul de la fumători, semnul întrebării”.
- Sam? - Da.
- Michael? - Da.
Eram turtă în noaptea aia, nu?
- Supă wonton. - Mulțumesc.
Și supa cu tăieței.
- Poftă bună! - Mulțumesc.
- Cu ce te ocupi? - Asigurări.
Distracție!
- Păi… - Nu, doar…
- Te tachinam. Scuze! - Nu, dar…
Știi tu. Îmi place. Călătoresc mult.
Am zis că nu credeam că o să-mi scrii,
tu ai spus că era să n-o faci, dar n-ai apucat să-ți termini ideea.
Trebuie să îmi spui.
Ochii tăi.
Ochii mei?
Îi vedeam întruna.
De cum îi închideam pe ai mei.
Era…
Era frumos.
Când închid ochii, de regulă nu…
Nu văd întotdeauna…
lucruri frumoase, așa că mi-am dorit să îi revăd.
Ca să mă asigur că nu e doar imaginația mea.
Și…
era doar imaginația ta?
Foarte bine.
Ia spune! Cine-i puștiul? Cum îl cheamă? Cu ce se ocupă?
Michael.
E artist.
Ce fel de artă?
Abstractă, știi tu. Picturi, chestii.
- „Picturi, chestii.” - Da.
De fapt, te văd cu un iubit artist.
- Serios? - Da. Ți-ar prinde bine.
- Un pic de cultură. - Sictir! Sunt cult.
Ultima carte citită?
Ceva de Zadie Smith. Wolf Hall?
N-ai citit de zece ani.
- El cu ce crede că te ocupi? - Asigurări.
Ai habar de asigurări?
Știu că un artist n-o să mă întrebe despre ele.
Foarte inteligent.
- Mâine la aceeași oră? - Nu pot, de fapt. Eu…
Voi fi plecată la weekend.
Unde te duce?
Familia lui Wallace are o căsuță pe insula Skye.
Se îngroașă gluma.
Să-ți iei un pulover cu tine!
- Săptămâna viitoare? - Nu. Tot plecată.
A fost promovat. Pleacă la Washington.
Vrea să mă duc cu el.
Bine. Atunci…
- Spui tu când ești liberă. - Bine.
- Să ai grijă, bine? - Pe curând, Sam!
Felicitări de casă nouă!
- Mulțumesc. - Și ce casă frumoasă!
E superbă.
- O mică atenție. - Mulțumesc mult!
- Nu-i mulțumi încă. - O cană filtrantă. Brita.
O marcă de încredere.
E o cană filtrantă.
E o zonă cu apă dură, Samuel.
Trebuia să mă întrebi înainte să te muți aici.
Futu-i! Arancini!
Doamne! Nu-l băga în seamă.
E un apartament superb. Poftim!
Ceva special pentru voi doi.
Mulțumesc.
Mă duc, să nu se înece cu arancini.
- Faci ceva cu astea? - Da.
…câteva circumscripții rămase,
dar conservatorii au trecut linia de finiș
și au câștigat oficial alegerile.
E aproape sigur că vor deține o majoritate și mai consistentă.
Pe baza rezultatelor anunțate deja…
- Sam, ușa! - Da. Imediat.
- Ce să fac cu asta? - Dă un gust mai bun apei de la robinet.
- Apa de la mine n-are nimic. - Da. La fel și la mine.
Deci, cine sunt ei?
Frații Newman. O bandă nouă.
Au cam prins rădăcini în sud.
Cineva vrea să scape de ei.
N-ar trebui să fie greu.
De două ori pe lună vin cu mașina din Croydon, de la mama lor.
Îți dau detaliile.
Mai e unul, al patrulea, Hector.
Dar nu am poza lui.
Scapă și de el.
Nu vreau asta.
- E cadou. - Bine.
Scuze! E ceva cu mașina mea.
Nu știu care e problema, de fapt, dar…
Orice slujbă are niște reguli, Sam.
Treaba se poate face bine.
Sau prost.
Nu-ți pare rău să omori oameni?
Toți cei pe care i-am ucis au meritat-o.
Cu fiecare glonț am făcut lumea mai bună.
Ai terminat?
Da.
Am terminat.
Sam, băiat de bază!
- Salut! - Salut!
Chiar mă întrebam unde ești.
Vrei să guști?
E cam fierbinte.
Parcă mai trebuie ceva. Poate un cub pentru supă?
- Sare? Ai pus sare? - Drace! Nu, am uitat.
Azi am fost la Veronica, să-i văd bebelușul.
- Ce degețele! Mi-a venit să le mănânc. - Sper că le-ai condimentat întâi.
Te simți bine?
Da.
Deschidem o sticlă de vin?
- Așa mai merge. - Da?
- Mai târziu, îți mănânc degetele. - Ce scârbos! Valea!
Deci e mort?
- Hector nu era acolo. - Ce dezamăgire!
- O fi fugit fără să te prinzi. - Nu. Cineva i-a atacat înaintea mea.
Sunt imagini cu el fugind. Unde se putea duce?
Dacă a fugit, s-o fi ascuns la el, în Peckham.
A chemat băieții, a tras obloanele, fortăreață.
Adică?
Adică îți mai trebuie oameni, dacă ții la Michael.
Mi-am făcut griji, să știi. Când ne-am cunoscut.
O voce îmi spunea că ești bun, dar poate că n-ai ce trebuie.
Apoi te-ai dus și ne-ai surprins. Ai trecut testul și ne-am ambalat.
Dar trebuia să fi ascultat de vocea aia, fiindcă văd că ai o inimă bună.
Inima bună și mâinile pline de sânge
nu sunt o combinație bună.
Termină treaba, Sam!
Omoară-l pe Hector.
Apoi o să fim chit și totul o să fie bine. N-ar fi frumos?
Nu sunt cine crezi.
Nu contează cine ești.
Sau ce ai făcut.
Vreau să vii cu mine.
Cu tot cu copii.
PAȘAPORT
Am lua-o de la capăt.
De-adevăratelea.
CETĂȚEAN BRITANIC
- Parcă erau păstori. - Au fost redistribuiți.
Așa deci. E de bine, nu? Rolul de mag e mai important.
Cred că e tot un rol secundar.
- Da? - Cum a fost la comemorare ieri?
A fost bine.
Se pare că Jason a fost destul de retras.
Nici n-a fost prea mult cu noi, de fapt, deci nu l-a cunoscut nimeni bine.
- Oricum, e cumplit. - Așa e.
Piesa începe la 13:00. Ne vedem la poartă?
Nu.
Intră și ocupă niște locuri bune. S-ar putea să întârzii puțin.
După ce începe, nu mai intri.
De ce nu? Nu suntem la Teatrul Național, Hels.
- O să-mi dea drumul. - Să n-o ratezi!
- Bine. - Da?
- Arăți bine. - Mersi.
- Pa! - Pa!
- Deci ai nevoie de noi? - Da.
Vrei să te ajutăm să-l omori pe Hector Newman?
- Da. - De ce am face asta?
Fiindcă noi lucrăm după reguli și m-ați ajuta să fac o faptă bună.
- Doar pe voi vă pot ruga. - Cât de periculos va fi?
Foarte. Peste zece gangsteri înarmați până în dinți și în alertă.
Procentual, șansa de reușită e 20 pe 80.
- Douăzeci! - E fracție, nu procent.
E raport și nu e bun.
Așa e? E raport?
- Nu știu. - Cine naiba știe?
E un mare căcat, asta e.
De ce nu le dăm foc? Am un lansator de rachete.
- De când? - De la Crăciunul trecut.
Bun, întâi de toate,
n-o las pe asta mică să lanseze rachete în Peckham.
Și nu le dăm foc. Trebuie să scot pe cineva de acolo.
- Cine? - O fată.
- Care? - E sexy?
Ce? Eu…
- Ce contează? - Să-mi fac o idee.
Nu vă pot spune nimic despre ea.
Dar trebuie să mă ajutați. Nu pot singur și…
- Avem niște reguli. - Și reputații.
Mă ajutați să-l elimin pe Newman, vi se duce faima.
Veți fi tari.
Da, asta așa e, de fapt.
- Tariful nostru. - Pot plăti jumătate.
Poți plăti tot.
Bine.
Dar nu suntem amici. Buba dintre noi rămâne.
- Pricepi? - Absolut.
Mai băgăm un gin tonic, apoi ieșim la omorât, futu-i! Da?
Vreau să vorbim despre Yarrick.
Wallace zice că n-a auzit de Phillip Bray, deși nu e așa.
Phillip a vorbit cu el
despre o înregistrare pe care o avea cu Yarrick, legată de China.
Sunt sigură că e înregistrarea pe care o căuta și Elmore Fitch.
Iar ieri, Wallace l-a acuzat pe Yarrick de implicare în moartea lui Phillip.
Phillip Bray mi-a spus că are imagini cu tine
care au legătură cu China, iar acum e mort.
Ai avut vreo legătură cu moartea lui?
Ascunzi ceva?
Până să ajung la Kai-Ming,
trebuie să vorbesc întâi cu Stephen Yarrick.
De acord. Cred că el ne poate ajuta să-i găsim pe asasinii lui Jason.
Dar nu-i face nimic, Sam!
Decât dacă nu ai de ales.
A fost la toate petrecerile de ziua copiilor mei.
Am fost în concedii împreună. A fost alături de Wallace la greu.
Ți-e teamă că o să-l împușc?
Copiii noștri sunt colegi de școală.
Va fi la piesa de Crăciun după-amiază.
Pot să ajung la el?
Bănuiesc că da. Vezi dacă îl poți face să vorbească.
- Și adu-mi telefonul lui. - Bine.
Uite!
- Am găsit-o pe Kai-Ming. - Plecăm de aici!
Sunt convins că e ținută de o bandă, în Peckham.
Hai după ea!
- E prea periculos. - Ne descurcăm.
- Nu. - Sam…
Helen!
Am fost trimis să te țin în viață, nu să te târâi la război, da?
Am un plan. Știu cum intru acolo. O să rezolv.
Dar procedăm cum spun eu, bine?
Wal! Cum te îmbraci diseară?
Cum mă îmbrac? În haine de casă. La ce te referi?
Chermeza de la Ministerul Muncii.
Din fericire, n-am fost invitat.
O eroare care a fost corectată. Te duci.
- Știi că sunt ministrul apărării? - Au sunat chinezii. Vor o întâlnire.
- Cu mine? - Da. Dar nu vor să se afle.
Ne trebuie un loc unde ministrul să se poată întâlni întâmplător cu ei.
Chermeza de Ministerul Muncii a fost prima pe listă?
- Altceva nu avem așa târziu. - Îmi imaginez.
Îi aduc pe toți. Vino cu nevastă-ta.
O discuție scurtă undeva ferit, apoi plecați.
- Știm despre ce vor să vorbească? - Presupunem că despre ambasadorul mort.
Dacă discutăm despre șansele lui Arsenal în Europa,
atunci va fi o surpriză plăcută.
Trimit o mașină să te ia. Bine?
NU AVEM CAMERE
Stephen, nu avem timp.
E de la guvern. Trebuie să răspund. Vin îndată.
Hai să trecem de blegii ăștia și să prindem un loc în față.
Da? Yarrick?
Alo?
Nu? Bine.
Nu te întoarce.
Mișcă! Înainte!
Intră acolo.
Du-te!
Stai jos.
Stai jos!
Am ajuns?
Nu. Mai avem mult de tot.
M-ai întrebat abia acum cinci minute.
Nu mă puneți să fac cale întoarsă cu cămila.
Răbdare, rogu-vă!
Călătoria va fi meritat când îl găsim pe bebelușul Isus.
Magii își văzură de drum, dornici să îl vadă…
- Ce conțin imaginile lui Bray, cu tine? - Nu știu.
Ba știi. Avea ceva despre tine, ai aflat, acum e mort.
Nu era despre mine.
- Era referitor la China. - Nu.
Te rog să fii atent la intonație.
Nu era o întrebare. Urma să afle ceva despre tine.
De-aia a fost ucis ambasadorul.
Ce conținea înregistrarea? Ce caută toată lumea?
Căutăm un loc să înnoptăm…
Apropo, trebuie să mergem la o chermeză diseară.
- Diseară? - Da.
E o întâlnire idioată. Chinezii.
Totul e în secret, dar nu durează.
Nu avem camere!
Dă-mi telefonul.
Haide!
Nu te întoarce.
Multe apeluri seara târziu, la un număr salvat cu numele „Atelierul”.
Și un mesaj de acolo pe 13 decembrie la 5:00.
Noaptea când a fost ucis ambasadorul Chen. Să vedem ce scrie.
SPUNE CÂND TERMINI
AM TERMINAT
„Am terminat.” Ce anume?
- Ambasadorul? Nu știu ce spui. - Mă refer la crime.
Crime profesioniste. Costisitoare.
Chen, Phillip Bray, Maggie Jones, Jason Davies.
Tu știi cine i-a omorât. Nu te preface că nu știi.
Ce-ar fi să întreb la Atelier?
- Să sun acum? - Nu. Nu suna.
Iau la rând toate numerele, contactele și mesajele.
Îți aflu toate secretele. Și nu vor mai fi secrete.
Termină. Ajunge! Bine?
Las-o baltă! Nu știi cu ce ai de-a face.
Atunci, luminează-mă! În ce ești băgat?
Nu se rezolvă de la sine, Stephen.
Nu te pot ajuta dacă nu spui cine te plătește.
Nu mă poți ajuta.
Mă împuști în clasa asta?
Dacă erai isteț,
ai fi fugit deja.
ATELIERUL
SPUNE CÂND TERMINI
AM TERMINAT
AVEM TELEFONUL LUI YARRICK ȘI VĂ VOM GĂSI
SAU VĂ GĂSIM NOI MAI ÎNTÂI
Tipul ăsta la care mergem, Hector Newman…
Da?
Chiar ai ratat ocazia să-l omori acum șapte ani?
Corect.
- Bun așa. - Pariu că-ți pare rău acum.
Lucrez după niște reguli.
Doamne! Tu, cu regulile tale.
Dacă n-ai reguli, n-ai nimic.
Deci, l-ai lăsat în viață ca să îl poți omorî după șapte ani?
Îl omor fiindcă îmi amenințați fostul iubit.
Fiindcă mi-ai omorât partenera.
Fiindcă era să-mi omoare prietena.
Ce dracu'! Tăceți naibii din gură! Mă faceți cu capul.
Suntem trei asasini care ne dăm uși de biserică.
Știți care-i faza? Am avut prima misiune la 17 ani.
Două sute de lire să-i tai frânele iubitului verei mele.
S-a tamponat de o benzinărie și a explodat.
Fac asta de mult. Al dracu' de bine.
Sam, zici că acolo e o fată care are nevoie de ajutor
și că probabilitatea să murim nu e zero?
Da… Ce?
Îmi place cum sună.
Am putea face o faptă bună. După, ne putem măcelări din nou.
Asta, dacă mai apucăm ziua de mâine.
A fost frumos, nu?
Să vedem piesa copiilor.
- E momentul meu favorit de Crăciun. - Da, și al meu.
- Să mergem! - Bine.
Ei sunt ai mei. Aduși cu pistolul în coaste.
Eu mă duc să aduc ceva de băut,
iar tu aduni trupele?
Sună bine.
Două pahare de vin roșu, te rog. Mersi.
- Mulțumesc. - Poftiți!
- Cum… - Ce fornăit am scos!
- Foarte sonor. - Scuze!
- Bei ceva? - Nu, mersi.
- Bună! - Salut!
Ea e Dani. Nu știu dacă v-ați cunoscut.
DULCE XX
- Nu cred. Bună! - Îmi face plăcere.
- El te pomenește întruna. - Insuportabil!
- Wallace, poți veni o clipă? - Da.
Vă rog să mă scuzați.
- Îmi place rochia ta. - Mersi. Mie, șosetele tale.
E o poantă la birou.
- E al tău? - Da. Scuze!
Nicio problemă.
Scuze! Mersi.
APEL DE LA ATELIER
Persoana la care e telefonul ăsta are mari probleme.
Cauți ceva, dar ai ridicat un bolovan sub care e un șarpe.
Un șarpe veninos.
Un șarpe care va ataca dacă nu te retragi.
Ce metaforă chinuită, futu-i!!
Ce-ar fi să-mi spui cine ești și unde te găsesc,
ca să discutăm față în față.
Nu e cazul. Poate că te ajută dacă vezi cu ce ai de-a face.
Deșteptarea, Stephen!
Cum e atmosfera?
Glacială.
Tu, afară.
Chang Hao, trimis chinez.
Domnule Webb.
- Toate bune? - El e Wu Lin.
Bună!
Dl Wu a anchetat asasinarea ambasadorului Chen.
O anchetă neautorizată? Fără permisiunea sau ajutorul poliției?
În acest caz nu am putut colabora cu polițiștii voștri.
- De ce? - Credem că sunt complici la crimă.
Chiar așa? Complici?
În țara asta ținem poliția sub control
mai bine decât o faceți voi acasă.
- Ce e? - Apartamentul lui Kai-Ming Chen.
Cadavrul ambasadorului a fost găsit înăuntru după o oră.
Bărbatul care fuge este Cole Atwood,
iubitul lui Kai-Ming și agent al CIA.
Cu ajutorul camerelor am reconstituit traseul lui Atwood
de la locul crimei la ambasada SUA.
Încă nu l-am văzut plecând.
Sunt o mulțime de imagini.
Dar nu și când dl Lin a căutat imagini
din vecinătatea apartamentului lui Kai-Ming, la ora crimei.
Atunci, nicio imagine.
De parcă cineva a șters toate dovezile despre ce s-a întâmplat de fapt acolo.
Dle Webb, ambasadorul nostru e mort. Fiica lui e dispărută.
Aliatul vostru de bază tocmai ne-a atacat.
Guvernul vostru e complice.
Mi-e teamă că astea nu sunt dovezi.
Ele vor veni. Întrebați-i pe americani dacă e Cole Atwood de la CIA.
Apoi spuneți-mi dacă mai credeți că mint când neagă.
De ce îmi spuneți?
Guvernul nostru a făcut propuneri
mai multor firme britanice pentru contracte militare de categoria 1.
Deocamdată, ele au fost respinse. Dorim să fie reevaluate.
Nu facem astfel de afaceri cu voi.
Vă oferim ocazia de a evita escaladarea catastrofică a violenței.
Sugerăm să vă gândiți la propunere.
Și la alternativă.
Futu-i!
Vodcă!
Toate bune?
Aia e vodcă? Ești tare.
Trebuie să plecăm.
- Așa curând? - Da, sunt chemat la o ședință.
Nicio clipă de liniște. Mi-a făcut plăcere, Helen.
Îmi pare rău că pleci. Abia începeai să te desfășori.
Lasă! Cu noroc, evit traficul și sunt la televizor într-o oră.
Orice șut în fund e un pas înainte.
Asta așa e.
- Vreau să renunț. - Helen!
Nu încerca să mă faci să rămân. N-o să reușești.
Pierdem vremea, și trebuie să mă piș de patru ori pe oră.
Deci chiar nu avem timp.
- De ce acum? - Bebelușii.
- Nu pot fi implicați. - Și Wallace?
- Nu vreau să-i fac rău. - Și de ce îl părăsești?
Nu pe el îl părăsesc, ci pe tine.
Atunci, va trebui să dispari. Nu poți rămâne în zonă.
Am un loc.
- Departe? - Nu-l găsești.
Doar dacă nu-l caut.
E decizia ta. Nouă nu ne e greu să aducem pe altcineva.
După ce pleci, va fi vulnerabil.
Să aduceți pe altcineva?
Crezi că, dacă pleci, nu va cunoaște pe altcineva?
Nu e domnișoara Havisham, Helen. Îi găsim o iubită nouă.
Wallace e o posibilă sursă pe termen lung pentru noi.
Deci, da, vom aduce pe alta.
Orice șut în fund e un pas înainte, cum îmi place mie să spun.
Bună!
Helen!
Mă bucur că mă suni!
Cât de gravidă ești?
Sam, ce se petrece?
Am fost compromis.
Adică am belit-o.
Sunt aici. Michael e aici. Du-l altundeva.
- Vin acum. Stai așa! - Helen, e de rău.
Vin îndată.
- Sam, ce se întâmplă? - Îmbracă-te!
- Ce se întâmplă? - Îmbracă-te!
- Nu, Sam! - Hainele!
Vorbește-mi! Cine sunt ei? De ce ne-au atacat?
Nu pe noi ne-au atacat, ci pe mine.
Ascultă-mă! E în regulă.
O să fie bine. Trebuie să te îmbraci. E tot ce contează.
Haide! O să ieșim, iar tu o să stai în spatele meu. Da?
- Sam! - Închide ochii și ține-te de mine.
Te miști când spun. Te oprești când spun.
Închide ochii!
Haide!
Apleacă-te! Sunt trepte.
Coborâm.
Încă una.
Jos.
- Ține-te de mine! - Da.
Înapoi.
Vino aici.
Așa.
Așa. În spatele meu. Aproape am ajuns.
- Mai sunt trepte. Ține-te. - Da.
Alte trepte.
Bine. Jos. Stai în spatele meu.
Apleacă-te!
Futu-i!
Pleacă!
Futu-i! Sam!
Michael, eu…
- O să fie bine? - Îmi pare rău.
Mă ocup eu. Tu trebuie să fugi.
- Alo? - Eu sunt.
E un cadavru pe strada Preston, N1. Altele, într-un apartament.
Așa deci.
Îmi trebuie o ieșire pentru Sam și protecție pentru iubitul lui.
Așa ceva costă, Helen.
E mult de muncă.
Nu e un serviciu pe care îl ofer oricui.
Rămân. Nu mai plec. Uită ce ți-am spus.
Trebuie să pot conta pe tine.
Poți. Te asigur.
Mă bucur că spui asta.
Dau niște telefoane, vorbim luni.
Sam are noroc că îi ești prietenă.
Zi-le amicilor că a făcut o criză și a plecat.
Spune-le că ești distrus și că ai plecat și tu.
La ai tăi. Te va suna o femeie pe nume Reed.
Fă ce îți spune ea. Uită ziua de azi!
Înțelegi? Nu spui nimănui ce s-a întâmplat. Altfel, ești în pericol.
Ce aștepți?
Fată și băiat.
STEPHEN, EMMA ȘI COPIII
Explică-i asta nevesti-mii. Pe mine mă trimite la plimbare.
Îi place, nu? Îi place așa ceva.
Trebuia să fi adus lansatorul de rachete.
Cât de importantă e fata dinăuntru?
I-am promis cuiva că o găsesc.
Deci e foarte importantă.
Încă poți renunța.
E un bărbat.
A tras pe sfoară niște oameni.
A încălcat regulile, ca să zic așa.
Noi lucrăm cu reguli.
Înțelegi?
Acum, nu, dar o să înțelegi. Poate.
În fine. Tipul ăsta a depășit o limită.
Trebuie eliminat.
Neapărat.
Când ucizi un om,
îl privești în ochi.
E cel mai intim lucru pe care îl vei face cu cineva.
Tu i-ai fost apusul.
Bezna care se lasă.
Tu ai fost ultimul cuvânt din povestea sa.
Deci, îl privești în ochi.
Fiindcă îi datorezi asta.
Nimic altceva.
Apoi, se termină.
Sam!
Încă poți renunța.
Nu.
Nu pot.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu