TYLER PERRY HLEDÁ ŠTĚSTÍ
Mohly jsme mít lepší místa.
Myslíš místo?
Tohle stoprocentně navrhovala Joy.
Pat-Treek jí krade nápady.
A tohle je z její knížky z roku 2012, když byla na vejšce.
Prý si to musí vydřít.
Jo, a Pat-Treek shrábne všechny zásluhy a vydělá miliony.
A chová se k ní příšerně.
-Dívá se naším směrem. -To je mi fuk.
Čau, kámoško.
Už nic neříkej. Nevyptávej se. Neříkej nic milého.
Hele. Je to možný? Koukni na něj.
Teď jí posílá polibky?
Říkala, že spolu chodí.
Jsme její spolubydlící. Všimly bychom si.
Pořád mu volá. On jí ale zpátky nezavolá.
Všude ho zve. On ji nikam.
Jednou u ní přespal. To něco znamená.
Na našem gauči.
-Dáváš jí falešnou naději? -Věřím na lásku.
-Hele. -Vážně. A je osamělá.
Nemusíš ji povzbuzovat, aby byla s mužem, co ji nemiluje.
Musí přestat číst ty zamilovaný romány.
Žádnej chlap není jako ti v knížkách.
Bože. Je snad těhotná?
Proč vám to tak trvá? Pohněte.
Co ten žlutý šál?
Upadla bys, kdybys nic nejedla.
Co byla ta žlutá věc?
-Jsem iniciativní. -Seš Pat-Treek?
Ne. Já jsem Pat-Treek.
To jsi.
Ty jsi jen… řadová asistentka návrháře.
Často na to zapomínáš.
A co ta paruka?
To jsou moje vlasy.
Ještě horší. Kdo ještě nosí vlastní vlasy?
Tak jo, pošlete ji tam. Musíme zrychlit. Pohyb!
-Čau. -Ahoj, holka.
Joy. Jak se cítíš?
Skvěle.
-Jo. -Určitě?
Jo. Proč by ne?
Protože ten parch… Ukradl ti návrhy.
Nic mi neukradl. Pracuju pro něj, jasný? Platí mi za to.
Líbí se mi, jak lže sama sobě.
Všechny ty barvy a šaty jsem viděla
ve tvých knížkách ještě na vejšce.
Jsou tvoje.
Joy, užívej si to. Víš, že je v rauši.
A kdy není? Neviděly jste Coltona?
Je tamhle.
Chodíte spolu, nebo ne?
Protože mně to tak nepřipadá.
-Jdeme na to pomalu. -Kruci.
Právě se s někým rozešel a já měla…
Nepříjemný rozchod. Vzpomínáš?
Podle mě ho nepřitahuješ.
-Kruci. -Promiň.
-Musíš být tak upřímná? -Jo.
Fajn. Budeme v tom pokračovat?
Jen mi vadí, jak sebou necháváš zametat.
Joy, už nejsme na vejšce. Tohle je skutečnej svět.
Pořád sníš o tom,
že ti Pat-Treek svěří vlastní kolekci,
protože pro něj pracuješ? Jen se na něj podívej.
Ten chlap myslí jen na sebe.
Jednou uvidíte.
Tamhle bude moje jméno. Joy Lynne Designs. A bude to moje párty.
Jen trpělivost.
Další drama. Tamhle.
-Ahoj. -Ahoj.
-Ashley, Littio. -Čau.
Viděla jsem tě s těmi modelkami.
Jo. Tu brunetku znám. Je z Jacksonu.
-Vážně? -Jo.
A podle tebe je to vhodný?
Jak to myslíš?
Ty a Joy spolu chodíte.
-Li. -Cože?
Joy ví, jak moc mi na ní záleží.
Vždycky bude moje nejlepší.
Co to vůbec znamená? „Moje nejlepší?“
Víš, že ženy mají taky svého nejlepšího, ne?
Při našem seznámení jsme si skvěle rozuměli.
Sledujeme spolu sport. Dobře mi radí.
Sport.
Je prostě… Je jako chlap.
A krásný balíček.
Podle mě je čas posunout náš vztah na další úroveň.
Vidíš? Co jsem říkala? Chce na další úroveň.
Neměli byste začít první úrovní?
Chci, abys se mnou jela na svátky do Colorada.
-Opravdu? -Jo.
Jo. Vím, že nemáš rodinu.
Pojeď se mnou. Chci tě seznámit s mojí rodinou.
Pojedu ráda.
Tak počkat.
Dělá tvoje máma čaj?
Jo, jistě.
-Řítí se do propadliště. -Přestaň, Littio.
Já prostě…
Nejezdi.
A mám tam pro tebe překvapení.
Chci, aby u toho byla moje rodina, až se tě zeptám.
Zeptáš se…
-Na co? -Jo.
Víš co? Už musím jít.
Mám v DC sraz s kámošem Jamesem.
Letadlo jeho táty odlétá ráno.
Zařídím ti letenku.
Nemůže letět letadlem jeho táty?
Musím to tu dotáhnout. Takže nevadí.
-Tak jo. -Co?
-Dámy, užijte si večer. -Ahoj.
Dojeď v pořádku domů.
Chce se tě na něco zeptat.
Na co se chce asi zeptat? Na manželství…
Ne, všechno bere postupně.
Možná abych byla jeho přítelkyní.
-Nevěřím. -Ty nevěříš nikomu.
Rozhodně ne bělochům.
Hele, říkala jsem, ať to s černochama nevzdáváš.
-Co jít tancovat? -Prosím.
Jo.
-Potřebuju další drink. -Jistě.
Ahoj. Doufám, že máš sbaleno.
Musím vrátit auto tetě.
Tak to urychli. Víš, jak je to s ní těžký.
-Mám skoro hotovo. -Pospěš si.
Dobré ráno, Littio. Co ty brýle?
Kocovina. A je sjetá.
Ale mám chuť si číst.
Tady se píše,
že „to nejžhavější na Pat-Treekově kolekci byly barvy tří šatů“.
„Jako by ji tvořil novýma očima.“
Takže tvýma očima.
Tohle píšou ve Fashion Fashion. Vlastní jeho návrhy.
Autor toho článku, Claiborne, musí vědět, že jsou tvoje.
Pořád mluví? Protože já si tu balím, jasný?
Joy, jak můžeš být tak klidná?
Vím, že tu práci i toho chlapa nesnášíš.
Ty tomuhle světu nerozumíš.
Tak jo, Pat-Treek dřel pod Claibornem
a já dřu zase pod ním.
Jo.
Každý večer se vracíš domů s brekem
a pak se zahrabeš do těch romantickejch knížek.
A se zmrzlinou.
Tak jo, už musím jít, kazíte mi můj zen.
A teď utíkáš za Coltonem jako hrdinka z těch románů,
abys nemusela čelit týhle práci a chlapovi, co tě bodá do zad.
Bude se mu to líbit?
Mně se to líbí. Ale víš, že tam bude zima?
Viděla jsem předpověď, ale musím být sexy.
A zmrzlá.
-Strašně se těším. -Haló?
Fajn, ignoruj Littiu.
Ale nedělej si velký naděje.
Hele, vím, že se ti to nelíbí.
Tak to vůbec není. Hele…
Co je to?
Slunce. Tomu se říká světlo.
Jsme tvý kamarádky.
Kdykoli někoho potkáš, ztratíš se ve svý fantazii
jako v těch tvých knížkách. Podívej.
Tyhle hovadiny nejsou skutečný, jasný?
-Chceš říct, že klamu sama sebe? -Ne.
To vůbec netvrdí. Jen má o tebe trochu starost.
Nic víc.
Tak například
když ti Antonio zlomil srdce, celá ses sesypala.
-Littio. -Bylas mimo.
A pak jsi potkala toho hobitka Taylora z Nebrasky.
A teď máš týpka z Colorada.
Nemůžeš potkat milýho černocha z Bronxu?
Pěkně osvalenýho.
Jako máš ty?
Jen říkám, že tě najednou chce seznámit s rodinou.
Radši si hlídej orgány, mohli by tě o ně připravit.
Moment. Mám začít o Markovi?
Kruci, utřela tě.
Byl ženatej a děvkař.
-Škoda mluvit. -Fajn.
Dostala tě. Promiň.
Fajn, co kdybych začala o Donaldovi?
Ne. Tak jo, mě do toho nezatahuj.
-Protože Donald… -To je fuk.
-…byl kvalitní. -Nezkoušej to.
To jen svědčí o tom, že si každá prožila své.
Colton je v pohodě. Tlačila jsem na muže, a bezvýsledně,
tak na to jdu jinak.
A když muže necháte být sami sebou
a nemáte očekávání, obejde se to bez drama.
-Je to… -Výmluva.
Vztahy nemají být náročné. Když jsou, je to vynucené.
Ale taky musíš nějakej mít, abys…
Tak jo. Vidím, že mi to nepřeješ, takže…
Nechci se hádat. Nebudu v tom pokračovat.
Tak se nehádejme. Prostě vyrazíme na letiště, ano?
REGIONÁLNÍ LETIŠTĚ OURAY
-Ahoj. -Ahoj.
Moc rád tě vidím.
Zdravím, vy budete…
-Táta. David. -Zdravím.
-Těší mě. -Máš jen tenhle kufr?
Jo.
Říkal jsem tátovi, že se zajímáš o módu.
Tipoval tě na spoustu zavazadel.
-Ženy z velkoměsta obvykle… -Co jsem ti říkal?
Ona je jiná. Je jako chlap.
Synku, ty šaty tomu neodpovídají.
Určitě je vám zima. Pojďte do auta. Vezmu vám to.
Dobře.
Těším se, až tě seznámím s mámou a ostatními.
-Je tu krásně. -Jo, líbí se nám tu.
Pořád nemůžu uvěřit, že odsud Colton odešel.
Ale děkuju. Že jste mu pomohla se rozkoukat.
On to zvládne. Vychovali jste ho dobře.
LITTIA – ZLOBÍ SE. PROTO NEODPOVÍDÁ.
ASHLEY JSI TAM JEŠTĚ?!
LITTIA VÍM, ŽE UŽ PŘISTÁLA.
ASHLEY MOŽNÁ ČEKÁ NA KUFR.
LITTIA NE, ZLOBÍ SE.
Těšíš se na svátky doma? Stýskalo se nám.
JOY V POHODĚ. OZVU SE.
-Jo. -Skvělé.
ASHLEY ŽIJE.
LITTIA A ZLOBÍ SE.
PROTO ODPOVÍDÁ TAK STRUČNĚ.
VÍM, ŽE TO DOPADNE ŠPATNĚ.
OBČAS BÝVÁ TAK NAIVNÍ.
JOY – SKUPINOVÝ CHAT. VIDÍM, CO SI PÍŠETE.
LITTIA MY VÍME.
Vítej u Whiplitonových.
To je krásné. Všude to připomíná sněžítko.
-Vezmu vám kufr. -Zdravím, jsem Wynona, Coltonova máma.
-Jsem Joy. -No ano, Joy.
Víme, kdo jste.
Přijela jste právě včas.
Očekáváme nejhorší sněhovou bouři sezóny.
Prý může napadnout až 150 cm sněhu.
-Ach bože. -Bude to hrůza.
-Ahoj, jsem Heather. -Ahoj.
Slyšeli jsme o tobě spoustu skvělých věcí.
Pojďte ke mně.
Ach bože, musíte jít dovnitř.
Máte tenký kabát a obepnuté šaty.
Chlapi se postarají o zavazadla.
Pojďte.
To je nádherný dům. Tak útulný.
Děkuju. Milujeme to tu.
Uvařila jsem horkou čokoládu, ta vás zahřeje.
Díky.
-Jaký byl let? -Skvělý.
Fajn.
Moc děkujeme, že se o našeho Coltona tak staráte.
Jo, moc jsme se o něj v New Yorku báli.
Strašné pomyšlení. Nikoho tam neznal.
Jo, ale pak řekl, že potkal vás.
Prý jste tvrdá jako skála. Dokonce víc než chlapi.
-Pořád o vás mluví. -Jo, jsme moc vděční.
Tak jo, dámy, už ji tím nezahlcujte.
Pokoj máte nahoře. Odnesu vám tam kufr.
Nechcete se osvěžit? Byl to dlouhý let.
-Jo, ráda. -Počkejte, chci to udělat teď.
-Teď přijela, Coltone. -No tak.
Nemůžu se dočkat odpovědi.
-Musím to nahrát. -Počkat. Chceš ji…
Ne, jen do toho. Davide, pojď dolů. Rychle.
Už jdu. Počkejte.
Co se děje?
No, už se známe pár měsíců a…
Mám k tobě blíž než ke komukoli jinému.
Blíž než ke kamarádům nebo komukoli z dětství.
Doufám, že řekneš „ano“.
Chci, abys mi šla za svědkyni.
Teda za svědka, na moji svatbu.
-Co prosím? -Heather řekla „ano“.
Chci, abys mi šla za svědka.
Co ty na to, Joy?
COLTON – HEATHER VŠE NEJ K ZÁSNUBÁM!
-Jo. -Řekla „ano“.
Udělala jste nám takovou radost.
Drahoušku, jste v pořádku?
Byl to dlouhý let. Můžu jít do svého pokoje?
Říkala jsem, že to na ni bude moc emocí.
Jen běžte. Je to hned nahoře. Dveře napravo, ano?
Trochu se osvěž. Pak tě zasvětíme do svatebních plánů.
Tak jo.
Díky, tati. Díky.
To je báječný den.
Co bych dala za to být teď tebou.
Potřebuju let.
Tak jo. Co se děje? Víš, že jsme strašně zvědavé.
Pověz nám všechno.
Joy, co se děje?
Měly jste pravdu.
Co tím myslíš?
Neříkejte „my ti to říkaly“.
-Nikdy. -Ashley, to bys ty nikdy neudělala.
Tak jo, protože já jo. Co se stalo?
Musím odsud zmizet. Má snoubenku.
-Cože? Zopakuj to. -Užívej si to, Littio.
Pozval mě ke svým rodičům,
aby se mě zeptal, jestli mu na svatbu půjdu za svědka.
-Jen se směj, Littio. -Nesměj se.
Ne, to není vtipný.
Takže počkáš, až zavěsím?
Musím na záchod.
Littio.
Jsi v pořádku?
Nemůžu se na ně ani podívat. Musím odsud pryč.
Najdeme ti let.
Dívala jsem se. Nic neletí.
Půjčím si auto a vyrazím na Vánoce domů.
Joy, jsi od New Yorku asi 3 000 km daleko.
To je mi fuk.
Jen prosím neudělej nějakou hloupost, ano?
-Musím pryč. -Dobře.
Co kdyby ses zkusila zeptat na přepážce?
Počkat. Teď vážně, jo?
Až na letišti půjdeš k přepážce,
vyhledej bělocha, jo?
Podívej se mu do očí a řekni:
„Jmenuju se Tina Turner.
-Mám 37 centů a mobilní kartu…“ -Teď se to nehodí.
„S manželem jsme se pohádali.
Vrátím vám to co nejdřív.“
-Nevím, proč se s ní kamarádíme. -Fajn, že se bavíš.
-Proč to děláš? -Je to vtipný.
-Vždyť trpí. -Promiň. Jsem sjetá.
Už tu vánoční trávu nehul.
Jdeš mi na nervy.
Jo, to dám. To zvládnu.
Kufr. Mám. Mobil. Kruci.
Pravý význam rodiny.
Bože, já to tu nenávidím. Kruci.
Tak jo.
Promiňte. Poradíte mi, jak se dostanu na letiště?
Skibus přijede asi za půlhodiny.
-Dobře. Děkuju. -Jo.
Slečno, nejste na tohle město vhodně oblečená.
Nechcete ohřívače rukou?
-Jo, děkuju. -Není zač.
Dobrý den, promiňte.
-Kdy to letí do New Yorku? -Je mi líto.
Příštích pár dní neplánujeme žádné odlety ani přílety. Možná dokonce týden.
Čekáme nejhorší sněhovou bouři za poslední roky.
Proč se usmíváte?
Jsme zvyklí být tu veselí.
Můžu zavolat do hotelu, ale všude mají plno.
Pořád se usmíváte.
Jestli je vám zima, můžete se ohřát v salonku.
Neusmívejte se.
Jste v pořádku?
Zdravím, potřebuju auto.
Je mi líto, terénní auta jsou pronajatá.
-Máte nějaké auto volné? -Jen jedno.
Tohle.
Vezmu si ho.
Daleko se nedostanete a budete muset…
-Beru ho. -Fajn.
-Ale má pohon jen na dvě kola. -Jo, beru ho.
Budete se muset zdržovat v oblasti Ouray.
Prostě mi ho dejte.
Dobře.
Snad víte, co děláte. Venku není bezpečno…
-Poradím si. Díky. -Dobře.
-Budete to ošklivá bouře. -Slyším, jasný?
-Dobře. -Díky.
Vaši kreditní kartu, prosím.
Nejdřív to vyplním a pak vám ji dám.
Čau. Nezavěšuj. Littia neposlouchá.
Jsi v pořádku?
Jsem v pohodě. Jedu zpátky do New Yorku.
Joy, umíš řídit na sněhu?
To je mi fuk, jasný? Neumím.
Fajn. Co kdybys zastavila, našla si hotel a počkala na let?
Ne, nevědí, kdy odsud budu moct vypadnout.
Musím pryč a hned.
-Dobře. -Vím, že tam Littia je.
Jsem.
Jestli řekneš jediné slovo…
Neřeknu, jasný?
Nechtěla jsem tě rozčílit, ale nelíbí se nám to.
Jsem v pohodě. Můžete sledovat můj mobil. Já…
Ještě zavolám. Teď si nechci povídat.
Přijde mi to jako pitomost. Je tam úplně ztracená.
Jo, ale takový blbosti dělá pořád.
-Pořád vás slyším. -Kruci. Máme tě rády.
Moc tě milujeme.
Zatrace…
-Co si stěžuješ? -Zapomněla jsem na ni.
-Proto mě nemá ráda. -Nemůžu za to.
Odbočte vpravo.
Za 800 metrů odbočte vlevo.
Tohle není správný.
Za 90 km se otočte do protisměru.
-Co? -Konec cesty.
NAVIGACE K DISPOZICI ZA PŘÍPLATEK
To je vážně…
Bezva, Joy. Bezva.
Co sakra je?
Skvělý. Zatracená navigace.
Co to sakra je?
To si děláš srandu. To snad ne.
Proč jsem si podělala život?
Ach bože. Ach…
Bože, poslals mě do pekla?
Lituju, že jsem nenáviděla svůj život.
Kde mám své oblečení?
Bože, babička mě před takovým peklem varovala.
Unesli mě!
Pomoc!
-Pomoc! -Není tu nikdo na míle daleko.
-Vraťte se dovnitř. -Pomoc!
Vím, že to tady vypadá dobře, ale za horou řádí bouře.
Pomoc!
-Pomoc! -Tak jo.
Pomoc!
Jo, venku je pěkná zima.
Sedněte si ke krbu. Zahřejte se. Ať nemáte omrzliny.
Tady.
Je to jen deka.
Jestli vám to ještě nedošlo, tady jste v bezpečí.
Dobře?
Jste sériový vrah?
Vypadám jako vrah?
Nejsem.
Kde to jsem?
V okrese Ouray, v Coloradu.
-Bože, musím domů. -Hele.
Vím, že odsud chcete pryč,
ale každou chvíli se sem přižene bouře.
Takže mi musíte věřit. Máte jen mě.
Jak se jmenujete?
Joy.
Joy, tak se jmenuju.
Kdo jste vy?
Ridge. Ridge Philips.
Jak jsem se sem dostala?
Nevzpomínáte si?
Já…
Ztratila jsem se. A moje auto…
Byl jsem na lovu a uviděl vaše auto jezdit v kruzích.
Snažil jsem se vás upozornit, ale jela jste pořád dál.
A pak se vaše auto utopilo v jezeře.
Propadla jste ledem.
Musel jsem…
Riskoval jste kvůli mně život?
Zachránil jste mi život.
Děkuju.
Říkáte to, jako bych měl na vybranou.
Děkuju, pokud nejste sériový vrah.
Zachránit vás a později vás zabít?
Ne. Hej, podívejte.
Až ta bouře přejde, odvezu vás do města.
Bude to ošklivý, takže to nějakou chvíli potrvá.
Tak tu vydržte, sedněte si ke krbu a zahřívejte se.
Postarám se o vás.
Jakou máte velikost bot?
Sedm.
Dovolíte? Musím…
Jen… Jo.
Budou vám trochu velké, ale poslouží vám.
Máte tu dámské oblečení?
Zahřejí vás.
Zatraceně.
Co je? Víš, že si po ránu dávám čouda. Nevyšiluj.
Ne, o to nejde.
Tak co je?
Včera jsi šla spát,
ale já sledovala Joyin mobil a pak se to přerušilo.
-Nevím, co se děje. -Je v hornatým terénu.
Určitě je v pořádku. Jen klídek.
-Jak to můžeš vědět? -Protože to cítím.
Jsi sjetá, cítíš kulový.
Musíš se uklidnit.
Určitě je v pohodě. Dej jí čas.
Mně se to nelíbí.
Je krásná.
Kdo je to?
To je její oblečení?
Pardon, asi jsem zhasla svíčku.
-Nechte to být. -Ne, zapálím ji znovu.
Tak.
Od chvíle, co jsem přijela, jsem nepotkala ani jednoho černocha.
A ten jediný mě zachránil ze zamrzlého jezera.
Co já vím, možná jsem mrtvá.
Mohla jsem se utopit. A vy jste třeba Ježíš.
Třeba jsem v nebi.
Nejsem ničí Ježíš, to mi věřte.
A vy nejste mrtvá.
Jak to mám vědět? Nemůžu ani nikomu zavolat.
Poznáte to, protože podle mě je to v nebi
o něco hezčí než v téhle lovecké chatě.
Nemáte tu televizi ani internet?
Ne, nic takového.
Jsem tu jen já, příroda a Bůh.
To zní drsně a osaměle.
Ne, je to osvobozující. Nic mě nerozptyluje.
Co to vaříte?
Králičí guláš.
Jsem veganka.
Tak to umřete.
Nemám tu žádnou zeleninu.
Mám fazole v konzervě.
To mi stačí.
Takže tohle je váš domov?
Jo.
Já žiju v New Yorku, ale jsem z Oaklandu.
Pak už tomu rozumím.
Nevím, jestli to mám brát jako lichotku.
No, zdejší ženy jsou prostě trochu jiné.
Vědí, že nemají jezdit v bouři v autě s pohonem na dvě kola.
Kam jste vůbec jela?
Ztratila jsem se a navigace nefungovala.
Jela jsem zpátky do New Yorku.
Z Colorada? A v tom autě?
Jo, nebyl to nejlepší nápad, ale musela jsem vypadnout.
Bylo mi jedno jak.
-Co to bylo? -Lavinová hlídka.
Střílejí z děl, aby se sníh nehromadil moc vysoko.
Takže nemáte telefon. Co děláte v případě nouze?
Třeba když jste se topila?
S tím jsme si poradili, ne?
Hele, nechci být nezdvořilý,
ale musím se na něco zeptat.
Jste duševně v pořádku?
Cože?
Jo. Proč se mě na to ptáte?
Jela jste v tomhle počasí
a v tom autě…
Mohla bych to samé říct i o vás.
Jste tady uprostřed pustiny a sám.
Taky můžete před něčím utíkat.
Fazole budou za chvíli hotové.
Půjdeš dolů na snídani?
-Zaspala jsi večeři. -Jo, táta říkal, že budeš unavená.
Joy?
Kde je?
-Nevím. -Zavolej jí.
Jo, dobře.
Muselo mi to uniknout. „Promiň. Musela jsem odjet.“
-Proč by odjížděla? -Nevím.
Proč je otevřené okno?
Oknem vylézt nemohla.
Neví, že se blíží velká bouře?
Jo, máma jí to řekla.
Radši to řekni rodičům.
Co je? Není to dobrý?
Ne, jde to.
Kde je toaleta?
-To je kadibouda? -Jo.
Ne, to je dobrý. Vydržím to.
Hele, bude to dlouhých pár dní.
Nehodláte jíst maso? Nechcete používat kadiboudu?
Nemám tu žádnou balenou vodu. Je mi líto.
Za jak dlouho ta bouře přejde?
Nevím. Tahle bude silná.
Může to být pár dní.
-Možná týden. -Týden?
Než se odsud dostaneme.
Nevím, jestli jste si všimla, ale nejsme u hlavní silnice.
Sněžné pluhy tu nejezdí.
Takže nemáte jak někomu zavolat? Nemáte vysílačku, nic?
Ne.
Proč?
Mám to tak rád.
Jo.
Můžu odsud jít pěšky?
Pěšky? Zpátky do Ouray?
Jo.
Ne, do rána by bylo po vás.
Ledaže byste to tak chtěla.
Nemám sebevražedné sklony.
Těžko říct, vydala jste se do bouře.
Fajn, můžeme toho nechat?
Dobře.
Tak se mě přestaňte vyptávat.
Hele, nejlepší bude,
když zůstanete tady, dokud se ta bouře nepřežene.
Pak půjdeme k mému autu
a já vás hodím do Ouray.
Je to 20 kiláků dolů z hory.
Bezva.
Co je to s vámi?
Tohle je šílený.
Nic tady není. Žádní lidé ani hluk.
Kdo tohle dělá?
Něco podobného dělal jen Unabomber, a ne nějaký černoch.
Jste tak divnej.
Už mám dost lidí, co mě nazvali divným.
Nepotřebuju to slyšet od cizího.
Hele, jste tu můj host.
A já to vidím tak…
že naživu jste jen díky mně.
Tak se podle toho chovejte.
To je na lov.
Nemám ráda zbraně.
Musíme něco jíst.
Snažím se na vás být milý.
Mám dost jídla jen pro sebe. S vámi jsem nepočítal.
A…
Měl jsem tu být sám. Takže…
Pokud dovolíte, je to na mě moc.
Pokuste se na nic nesahat.
Výborně, Joy.
Naštveš černošského dřevorubce se zbraní, když nikdo neví, kde jsi.
To je magor.
Jak dlouho už tu sedíme?
Měly bychom zavolat policii?
Ano.
-919. -Dobře.
V které části Colorada říkala, že je?
-V tý bělošský. -Denver, ne?
-V celý tý oblasti. -Dobře.
Podívám se na celou oblast.
Počkat. Nemáš Coltonovo číslo?
-Jo. -Máš?
-Mám. -Tak ho najdi.
Nepamatuješ si moje heslo?
Proč bych měla tvoje heslo?
Zkus… Zkus ho odemknout obličejem.
Myslíš, že mě pozná? Jsem sjetá.
Na.
Tak jo. Odemkl se, ne?
-Asi jo. -Holka.
-Hledám… -Coltonovo číslo.
No jo. Colto…
-Asi musela… -Nemáš jeho číslo, co?
-Štveš mě. -Kruci.
-Seženu Coltonovo číslo. -Já myslela, že je to můj druhej mobil.
Moment. Kdo je Colton?
Tak jo.
Na tři, Joy. Raz, dva…
tři.
Zatraceně.
Hej, je tam někdo? Umírám.
Hej, bylo prkýnko mokré?
Co tím myslíte? Všechno bylo mokrý.
-Měla jste ho osušit. -Jak jsem to měla vědět?
Z Vánočního příběhu?
Klukovi tam přimrzne jazyk ke sloupku.
Co to… Co… Pomozte mi. Trčím tady a mrznu.
Mám v kapse horkou kávu.
Dostanu vás ven, ale musím dovnitř.
Jak to myslíte, že musíte… Tohle je čím dál horší.
Musíte se rozhodnout, jasný?
Po západu slunce teplota hodně klesne.
Fajn, ale zavřete oči.
-Dobře. -Zavřít oči.
Už jsem vás nahou viděl.
Bože, to je tak ponižující.
Tak jo. Fajn, nedívám se.
Snažím se nedívat. Tak jo.
Tak jo. No tak.
Tak jo, běžte. Běžte pryč.
-Kruci. -Běžte odsud.
ŠERIF JACKSON OKRES OURAY
-Kancelář šerifa. -Zdravím.
Naše kamarádka cestovala do Colorada a teď ji pohřešujeme.
-Jo. -Co prosím?
Naše kamarádka.
Jo, jela tam navštívit bělocha jménem Colton.
-Znáte ho? -Tohle je Ouray. Je tu spousta Coltonů.
Musíte být konkrétnější. V kterém městě bydlí?
To nevíme.
Snažila jsem se najít její mobil a zjistit jeho příjmení, ale…
Naposledy se její mobil vyskytoval kousek za Ouray.
Dobře. A co dál?
Nevím. Můžu vám poslat souřadnice.
Spojím vás s detektivem, sepíše s vámi hlášení.
Dobře. Díky.
Už je to moc dlouho. Už je to doba.
-Snažím se být v klidu. -Už by se ozvala.
-Je mrtvá. -Ne, to neříkej.
Snažím se zachovat klid a ty mě rozčiluješ.
Na, dej si trávu.
Nemůžeš to říkat, když si voláme s poldou.
Je v Coloradu. Tam je tráva legální.
A navíc čekáme.
Poslouchám vás.
Madam, užíváte nelegální drogy?
Típni to.
Jsme v New Yorku. Nezatkne nás.
Jo, ale myslí si, že jsme sjetý.
Proč šeptáš?
Půjde po nás.
Máte tužku a papír?
Jo, v té truhle tamhle.
Nevadí, když ji otevřu?
Vím, že nemám na nic sahat.
Máte pravdu.
Podám vám to.
Překvapuje mě, že tu nemáte větší kabáty.
Nebo radši nosíte kožešiny?
Máte mě za venkovského kovboje, co?
Že nejsem chytrý.
Něco takového?
To jsem neřekla.
Měl jsem kabát od své matky.
Přišel jsem o něj, když jsem pro vás skočil do vody.
To je její fotka.
Máte na sobě její oblečení.
Zemřela před dvěma lety.
Tuhle chatu milovala.
Moc mě to mrzí.
Nepotřebuju vaši lítost.
Měla jsem zůstat v New Yorku.
Byla hloupost sem jet,
a to kvůli nějaké hloupé představě.
Jestli hledáte terapeuta, tak to já nejsem.
Jo, sám ho potřebujete.
Víte co? Co kdybyste šla spát?
Omlouvám se.
Chovám se jako spratek. Já prostě…
Můj poslední přítel mě podvedl s někým mně blízkým.
A ten předtím mi řekl, že jsem ta pravá, ale potkali jsme se ve špatnou dobu.
Chtěl se jen kamarádit, víte?
Vždycky se zamiluju do mužů, kteří nemilují mě.
Víte, jaké to je?
A ne, nechtěla jsem se zabít.
Jela jsem zpátky domů, ke své mizerné práci,
kde mě nerespektují a jednají se mnou jako s póvlem a…
Je mi hloupě, že jsem sem jela.
A mrzí mě, že jsem vám vtrhla do života.
Omlouvám se.
Neomlouvejte se za to, že někoho milujete.
Skvělý, Joy. Skvělý.
-Co to děláte? -Šla jsem pro dřevo.
Ne, dejte mi to. To je dobrý, pojďte dovnitř.
Tamhle je dřeva spousta.
Pardon, nevšimla jsem si.
Ta deka je celá mokrá. A natrhla jste ji?
-Byla tam zima. Já… -Dáte mi ji, prosím?
Dejte mi ji.
Sedněte si. Prostě seďte.
Chtěla jsem pomoct. Jen…
Nechtěla jsem, aby oheň vyhasl. Myslela jsem, že spíte.
Spal bych, ve své posteli.
Trochu si zdřímněte.
Musíme být schopné vůbec s policií mluvit.
Snažím se najít Coltonovo číslo.
Mrknu na jeho Instáč.
On Instáč nemá.
Vidíš to? Chápeš, co říkám?
Nevěřím nikomu, kdo není na Instáči.
Tak jo. Víš co?
Až ta bouře přejde, koupím letenku a najdu naši kámošku.
Jo. A měly bychom zavolat BFI.
FBI.
Dej pryč to svinstvo. Polož… Ne.
Tak jo.
Poletíme tam a najdeme naši kámošku.
-Tohle bude asi ono. -To je ono.
-Přímo tady. -Dobře.
-Haló? -Coltone.
Pošlu na tebe policajty a řeknu jim, žes nám zabil kámošku.
-Uklidni se. -Nemůžu.
-Co se děje? -Nemáme žádné zprávy o Joy.
-Jo, ani já ne. -Zrovna odjela od vás.
Jo, a proč odjela?
To je tak slepej?
Tak jo, hele.
Snažíme se sehnat letenky, ale počasí je šílené.
Jo, teď to nepůjde. Ta bouře je ošklivá.
Nekecej.
Podíváš se po ní?
-Fajn. S tátou zajedeme k šerifovi. -Jo.
Jo, koukej něco udělat.
A pak nám zavolej, prosím.
Dobře, zavolám.
Tati.
Vážně?
Řekl jsem, ať to necháte být.
Opravila jsem ji.
Ne, to neopravíte. To prošívání není…
Počkat.
Prostý steh a pak plochý steh.
Ještě jednou se omlouvám.
Já… Budu tady sedět a nepřekážet vám.
Jak jste poznala ty stehy?
Je to vzor původních obyvatel.
Móda mě moc baví.
Jednou chci mít vlastní kolekci.
Ale to prošití je nádherné. A vím, že ta deka pro vás hodně znamená.
Slibuju, že vám nebudu překážet.
Omlouvám se. Já…
Mám spoustu problémů. Promiňte.
Ale nesouvisí to se zabitím dívky
z New Yorku, co vás dohání k šílenství, že ne?
Tu deku šila moje máma.
Je to to poslední, co mi dala, než zemřela.
To mě moc mrzí.
Ne, ale…
spravila jste ji dokonale.
Jak…
To prošívání ji naučila naše známá z kmene Navajo.
Všimla jste si tohohle tady?
OD JOY RIDGEOVI
-Jmenovala se Joy. -Jo.
Od chvíle, co tu jste, přemýšlím,
co se to tu u všech andělů děje.
To je velká shoda náhod, viďte?
Pokud těmhle věcem věříte.
Hele.
Vím, že jsem se choval jako vůl.
Ale tohle období roku je pro mě těžké.
Moje máma svátky milovala.
Zemřela dva dny před Vánocemi.
Ale milovala je. Milovala Vánoce,
Díkůvzdání i silvestr.
Milovala to společné setkávání.
Díky, že jste ji spravila.
To je to nejmenší.
Víte co? Už vám rozumím.
Jo.
Kdybyste teď byla doma, co byste dělala?
Nevím. Někde bych popíjela s kamarádkami.
-O rodičích moc nemluvíte. -Nepoznala jsem je.
Vyrůstala jsem u pěstounů, nemám žádné sourozence.
To muselo být těžké.
To je život.
Ale moje kamarádky, Littia a Ashley, jsou jako moje rodina, takže…
A co vy?
Mám dva bratry, ale nemluvíme spolu.
Po matčině smrti se táta po půl roce znovu oženil.
Bratrům nevadilo, že jde dál.
Mně jo.
O svátcích se vrací do domu, kde jsme spolu vyrůstali,
ale já se na to necítím.
Tak jezdím sem.
Myslíte, že vaše máma by chtěla, abyste tu byl sám?
Ne.
Proto jste tu možná vy.
Moje kamarádky nejspíš šílí strachy.
Jo? Co asi dělají?
Ashley nejspíš rázuje sem a tam a má o mě starost.
A Littia je asi tak sjetá, že nedokáže normálně fungovat.
Když je toho na ni moc, zhulí se.
Zbožňuje trávu.
Taky se sjíždíte?
Ne, ale občas se napiju.
Co bych teď dala za sklenku vína.
To bude silný.
Jo.
Tak opatrně.
Varuju vás, když se napiju, moc mluvím.
To mluvíte i tak.
Tak jo, chápu.
Jsi jednou z těch Newyorčanek, co se neobejdou bez latté, že?
„Jsem veganka a nosím legíny.“ To se k tobě hodí.
Ne, už to vidím.
To si o mně myslíš?
Jo, tak jsi na mě působila.
Abys věděl, celé studium jsem si zaplatila sama…
Dobře.
…a byla jsem na stáži u Anny Wintour a Toma Forda.
Byla jsem poblázněná jejich vlivem. A…
Netušíš, co říkám, viď? Ne.
Ne. Víš co?
Tom Ford mi něco říká.
-Jo? -Výrobce aut, ne?
-Ne, vedle. -Dělám si srandu.
Ne, v módě se nevyznám.
To tady moc neletí, takže…
Chci se tě na něco zeptat.
Vypadáš tak…
Pořád se snažíš zjistit, co v téhle chatě dělám.
Ano.
Víš,
černošští rančeři tu působí už léta.
Moje rodina k nim patří.
Máme tu staletou historii.
Páni. To jsem nevěděla.
Tak to jsme si kvit, protože…
Taky jsem myslel, že jsem tě odhadl.
-Určitě posloucháš country. -Jo.
A ty?
Jo, v podání Beyoncé.
Na to si připijeme.
To je dobrý. Slyšel jsem ji.
Neslyšel.
Já vím.
No…
Něco ti povím, i když tě tím asi rozzlobím.
Co mi povíš?
Mám dojem, že mě vnímáš jako silnou a málomluvnou ženu.
Především „silnou“.
Možná bys měl ten dům navštívit. Zjistit, jak se budeš cítit.
Z toho, cos mi pověděl o své matce,
myslím, že by nechtěla, abys byl tady a sám
a toužil po tom, aby se všechno odehrálo jinak.
Chtěla by, abys byl s rodinou.
Teď nemusíš nic říkat. Jen o tom přemýšlej.
Teď už ti trochu rozumím. Je lepší o tom mluvit.
Říká kdo?
Dívka, která měla hrozné pěstouny
a která jim musela odpustit, aby se cítila volná.
Není dobré to držet v sobě.
Teď se na něco zeptám já.
Ach bože.
Tak kdo to je?
Ten muž. Jak se jmenuje? Kvůli kterému jsi přijela do Ouray.
Colton.
Colton Whippleton?
Whipperstenz? Whippleton?
-Nějak tak, ne? -Neříkej, že ho znáš.
Teď už to dává smysl.
Pamatuju si ho.
Když se odstěhoval do New Yorku, rodiče se o něj báli, protože…
Hrál hodně fotbal, takže kdo ví, jak je na tom s hlavou.
Ach bože.
Teď už to chápu.
Je skvělej.
-Jen netušil, co k němu cítím. -Jo.
A…
-A teď si připadám hloupě. -Jo, není proč.
-Neměla bys. -Ne, já…
Čtu romantické knížky
a sním o tom, že jednou potkám svého prince.
A je to…
Ne.
Jo.
Proto mě romantika moc nebere.
-Takže jsi single? -Jo.
Proč asi, pane Horale.
Ne každé se zamlouvá, když její chlap na několik měsíců zmizí.
Zkoušel jsem to a nefungovalo to.
Měsíce bývají těžké.
Jo. Ale nevím. Potřebuju to pro dobití energie.
A kdybych se sem nevydal,
nepotkal bych tebe a…
Nezachránil mě.
Děkuju.
Jo.
Myslím, že to za to stálo.
Narušila jsem ti tvůj klid.
Asi už půjdu spát.
Jo.
I když nevím, kolik je hodin, je pozdě.
Jo, to je.
Dobrou noc.
Ne, volali jsme šerifovi.
Přijede, až ta bouře poleví.
Hele, snažíme se sehnat letenky.
-Už je to sedm dní. -Sedm dní.
Joy je určitě v pořádku. Je velmi vynalézavá.
A je tu spousta hodných lidí.
-Máme o ni strach. -Já vím. A já taky.
Chceme jen naši kámošku, jo? Nic víc.
My víme.
Můžeme přiletět do Salt Lake City.
Nenajdete ji. Musíme to přečkat.
Vím, že je v pořádku. Vím to.
Musela jsem vybrat všechny zelené bonbony…
-Cože? -…ze tří sáčků.
Zelená je jeho oblíbená.
A nesmíš se mu dívat do očí, takže mu to musíš podat takhle.
Manipulativní.
-Fakt to tak bylo. -Ne.
-Jmenuje se Pat-Treek. -Páni.
Nejhorší šéf vůbec.
Takhle by s tebou neměl nikdo jednat.
Já vím, ale… Takhle to v té branži chodí.
O módě toho moc nevím,
ale určitě svou práci odvádíš skvěle.
Viděl jsem ty skici.
Takže je ukradl?
Nezměnil barvu. Nic. Smutný.
Musíš jim říct pravdu.
A zničit si budoucnost?
Co je to za budoucnost ve městě,
co takhle lidi pohltí?
To je New York.
-Musíš dělat, co musíš. -A zjevně neříkat pravdu.
Nesnáším, když mi někdo lže.
Kdo ti lhal?
Ne.
Neuzavírej se a nebuď ten zadumaný kovboj. Vyklop to.
Myslím, že už jsi měla dost, ne?
-Asi jo. -Ne. A ty potřebuješ dolít.
Ne, je to silný. Dopiju to za tebe.
-Dokážu se udržet. Byla jsem v sesterstvu. -Fakt?
Tak jo.
Tak mi to pověz.
Byl jsem zamilovaný do jedné dívky,
která chtěla někoho jiného, ale neřekla mi to.
Lhala o tom až do dne, kdy jsem je přistihl spolu.
-Už jsem se přes to přenesl. -Nepřenesl.
Ale jo. Proč to říkáš?
Já se přes bývalého taky nepřenesla.
Je to…
Jsem dobrá ženská.
Vážně. Jsem chytrá, celkem pohledná.
-Jo, celkem jo. -Ty to nechápeš.
V New Yorku
nevycházím z domu bez dokonalého účesu a make-upu.
To musí být vyčerpávající.
Asi bych tě tak vidět nechtěl.
Ale chtěl. Sluší mi to.
Ne, když jsi tady bez toho všeho,
u tohohle krbu…
Tak je to krásné.
Cože? Připadám ti krásná?
Jo.
Jo, jsi krásná. Počkej. Proč tě to překvapuje?
Byl jsi na mě tak hnusný.
Jo, já vím. A to jsem neměl.
Tohle období roku je pro mě těžký.
Taky jsem tu měl být sám. Takže…
Nechtěl jsem přemýšlet o nějaké krásné ženě.
-Znovu říkám… -Ne.
Teď jsem moc rád, že tu jsi.
Je to moc hezký.
No…
Měla bych si zdřímnout, jak říkáš.
Jo.
Nemůžu uvěřit, že už tu jsem pár dní.
-Jo, je to už týden. -Páni.
Přijde mi to jako pár dní. Prostě…
Taky mám ten pocit.
Tak dobrou noc, Ridgi.
A děkuju.
Jo.
Dobrou noc, Joy.
Hele, oba jsme toho hodně vypili a…
Snažím se být gentleman.
Jsi kretén a najednou chceš být gentleman?
Koukni, Joy.
Opravdu chci,
ale mám strach, že pak už se neovládnu.
Nechci, aby ses ovládal.
Ahoj.
Dobré ráno.
Spal jsi dobře?
Jo, moc dobře.
Takže…
dnes je jasná obloha.
Myslím, že se dostaneme k mému autu
a můžu tě odvézt do města,
jestli chceš.
To myslíš vážně?
To by bylo úžasné.
Nemůžu se dočkat, až se vrátím do civilizace.
Dobře.
Fajn. Tak se obleč. Budu venku.
Těším se, až odsud vypadnu.
Dneska je krásně. Myslíš, že to zvládneme?
Jo.
Jsi v pořádku?
Jo, jsem v pohodě.
To včera večer…
Hele, chápu to.
Bylas opilá. Já byl taky opilej.
Jestli chceš zapomenout, pochopím to.
Pojď. Vyrazíme na cestu.
Je tak krásně.
Už jsme blízko.
Hej.
Nejlepší bude nezastavovat.
Ne, chci si promluvit. Zastav se.
Stůj.
Co se děje?
Nic. Jen se tě snažím vrátit do tvého života.
O co jde? Řekni mi to.
-Měli bychom jít dál. -Řekni mi to.
Nemůžeš se skrývat za touhle horou
a utíkat před emocemi.
-To nedělám. -Tak co teda?
Hele, byl to jen sex, jasný?
Bylas tam.
Dostanu tě tam, kde chceš být.
Fajn.
Hej.
-Šerife. -Ahoj.
-Ach bože. -Jsem v pohodě.
Můj bože.
Myslela jsem, že tě zabili. Jako v Uteč.
Nech toho. Vážně jsem v pohodě.
-Určitě? -Ano.
-Dobře.
Joy, všechno mě to moc mrzí.
-To nic. -Všechno mi řekl.
A tvé kamarádky taky. Vím, jaké to pro tebe muselo být.
Ne, to je dobrý.
Vážně. Teď už to chápu.
Tak mi to pomoz pochopit.
Povím ti to pak.
Čau, Ridgi.
Čau.
-Tak ráda tě vidím. -Jo.
A kdo je sakra tohle?
To je Ridge. Vlastně mi zachránil život.
Tak jo.
Tak proto ses nám neozvala.
Pěkně sis užívala.
Ne, jak jsem řekla, o všechno jsem přišla.
Zatímco jsi štípala dříví s tímhle dřevorubcem.
-Můj… -Něco jsi získala.
Jsem rád, že se našla.
Pojďte. Odvezu vás do města.
-Pojďte. -Počkejte. Musím se rozloučit.
Tak asi ne.
Pojď.
Bože, jsem ráda, že jsi v pořádku.
Strašně ráda.
Nevypadá dobře.
Jsem v pohodě. Vážně.
Myslíš na toho fešáka.
Ten byl úplně jako z těch tvých románů.
Jak se ti povedlo najít černocha uprostřed bělostné krajiny?
Choval se k tobě dobře?
Nejdřív ne, ale po pár dnech byl úžasný.
-Co jeho Instáč? -Není na žádné síti.
Kruci.
Takže je sériovej vrah?
-Hele… -Není.
Jen je ze staré školy.
Je super, že ho tyhle věci nezajímají.
Nemá mobil. Jezdí do města, aby si mohl zavolat.
Holka, co je za rok?
S ním to nevadilo. Bylo to tak prosté.
Kdy s ním budeš zase mluvit?
Nebudu.
Byl moc náladový a poslední den se choval hrozně, takže…
Promiňte. Můžete jí přinést drink?
Bohužel, madam. V turistické ne.
O JEDEN MĚSÍC POZDĚJI
Joy?
Ano?
Tohle je Claiborne Rossmore.
Majitel časopisu Fashion Fashion.
Ano, vaši práci i návrhy moc dobře znám.
Děkuji.
Někdo se snaží pošpinit moje jméno.
Slečno Lynneová, pracovala jste na těchto návrzích?
Ne. Ty jsou Pat-Treekovy.
-Vidíte? Co jsem říkal. -Ne tak rychle.
Dostali jsme e-mail s těmito skicami
a portfoliem z roku 2012. S vaším jménem.
-Nemusíte ho chránit. -To nedělá.
Pat-Treeku.
Takže?
No, jsou to mé návrhy,
ale Pat-Treek jim vdechl život.
Přidal drobnosti, které z nich udělaly hit.
Podívejte na tohle.
Ani nevíte, jak jste mě zklamala.
-Já? -Ano.
Nestrpíme e-maily s obviněními,
že tato firma diskriminuje a ignoruje černošské návrháře.
-Víme, žes to byla ty. -Bylo to z vašeho počítače.
Musíme vás propustit.
A hodně štěstí při hledání práce v téhle branži.
Je to vážně ostuda.
Bude nadšená. Děláme večeři. Ahoj.
-Co jste udělaly? -Kruci. Já jí to vymlouvala.
Už jsem měla po krk toho, jak tě zneužívá, jasný?
A číst o tom na blozích?
Poslala jsem to jeho šéfům a ti řekli, že to prověří.
To je dobře.
Dali mi padáka.
-Cože? -Cože?
Jo. A řekl mi, že už si v téhle branži ani neškrtnu.
-Díky, žes mi zničila život. -Ne, Joy, já…
Proč jsem se sem vůbec vracela?
On žil tak prostý život
a já se nemusela takhle stresovat…
-Joy, já nechtěla, aby… -Říkala jsem, ať se do toho nepleteš.
No, Joy… Joy.
Ahoj.
Co je?
Co tady děláš?
No,
vrátil jsem se domů
a mluvil s tátou.
Dal jsem na tvou radu a…
je to mezi námi lepší.
Řekl jsem o tobě tátovi a bratrům.
Přesvědčili mě, abych sem jel.
Koukni.
Byl to fajn týden, ale nebudeš si na mně vybíjet své nálady.
Teď na to nemám, takže když dovolíš,
díky, žes přijel, ale teď nemůžu.
Počkej. Dej mi pět minut, prosím. Jen pět minut tvého času.
Slibuju.
Můžeme si někde promluvit?
Máme být nejlepší kámošky, ale chová se…
Joy, moc mě to mrzí.
Ridge si pamatujete.
Zdravím.
-Dřevorubec. -Dřevorubec.
Pojď.
Jo, moc jste nečekali.
-Díky. -Pomalu.
Pryč od těch dveří.
Tohle město je šílený.
Přijel bych sem jen kvůli tobě.
-Hele, já… -Co tady děláš?
Cos odjela,
myslím na tebe každý den.
Nepřetržitě.
Říkal jsem si, jestli to třeba necítíš stejně.
Ridgi, ani ses nerozloučil.
Víš co? Na tohle nemám.
Ale víš, proč to tak bylo, ne?
Je mi to jedno a nebudu hádat.
Takže díky za květiny, ale nemám zájem.
Tvrdilas, že se zamilováváš do mužů, co tvou lásku neopětují.
Ale, Joy, já tě miluju.
Miluju tě, Joy.
Hele, myslel jsem…
Myslel jsem, že to mám promyšlené.
Myslel jsem…
Myslel jsem, že po mým je to správný.
Připravilas mě o schopnost být sám.
Ukázalas mi, že jsem osamělý.
Joy,
prožívali jsme to, o čem jsi jen četla.
Poslyš, neměl jsem ti říkat,
že to byla moje nejlepší noc v životě.
Já… Nenapadlo mě, žes chtěla…
Omlouvám se.
Blábolím, ale…
Zůstanu přes noc ve městě a chci, abys to věděla.
Zítra odlétám, ale…
zůstanu tu kvůli tobě.
Přišla jsem o práci a mám po kariéře.
Ne. Ty si poradíš.
Ne, chci odsud vypadnout a nechat to plavat.
Být tam s tebou bylo skvělé.
Dokážeš mě vystát další týden? Teď mám čas.
Myslím, že jsi naštvaná a frustrovaná z práce.
Zbožňuješ ji, jako já zbožňuju stromy víc než lidi.
Byl to nejlepší týden mého života.
My dva tam.
Žádné problémy.
Pár problémů jsme měli.
Chci odjet s tebou.
Myslím, že přesně to jsi nechtěla, abych udělal.
Utíkat.
Neutíkám. Jen nechci být tady.
Dobře.
Jsi si jistá? Opravdu jistá?
Jo.
Tak ti hned koupím letenku.
Dobře. Jen pokud opravdu chceš, abych jela.
Chci.
Dobře.
Tak jo.
Povídali jsme si celou noc. Musím se osprchovat a převléct.
Dobře.
Chceš vidět něco vtipného?
Jo.
-Čau. -Čauky.
Jen jsem cvičila.
Tak jo.
Počkejte. Než půjdete…
Kruci.
S Ridgem jedeme na týden do Colorada.
Jo.
-Tenhle týden máme platit nájem. -Jo.
Zaplatím ho.
-Kdy odjíždíte? -Hned teď.
-Ale… -Co?
Volal tvůj šéf.
Máš přijít do kanceláře.
Co jste provedly?
-Nic. Přísahám, že nic. -Nic.
Nepůjdu tam.
-Měla bys. -Littio.
Máme čas. Můžeme se tam zastavit.
Můžeš počkat tady.
-Dobře. -Nevím, o co jde.
Dobře.
Tady jste.
Čekáme na vás. Chci s vámi mluvit.
-O čem? -Dost už.
Jsou to vaše návrhy?
Nechali jsme je ověřit.
A váš profesor, můj spolužák,
mi poslal pár dalších vašich návrhů.
Jsou nádherné.
A když pomyslím, že jste chtěla chránit Patricka…
-Pat-Treeka. -Jo.
Máte velký charakter, slečno.
Oceňuji vaši loajalitu, ale v téhle branži se nenosí.
Takže,
mluvil jsem s radou a přišli jsme s nápadem.
Dnešek je jeho posledním dnem u nás.
Pat-Treek Designs jsou odteď vaše.
Chceme mladou, čerstvou krev.
Jste novou vedoucí návrhářkou pro časopis Fashion Fashion.
Ale není.
Toho budete litovat.
Ne.
To patří nám.
Vzorová velikost.
Au revoir.
Tak co vy na to?
Upřímně…
já už v téhle branži dělat nechci.
Představovala jsem si to celé jinak.
Tohle od života nechci.
Je mi líto.
Děláte si srandu?
-Můžeme? -Jo.
Počkej.
Co se stalo?
Nabídli mi vlastní kolekci.
Počkej. Tak kam jdeš?
Odmítla jsem to.
Joy.
Co je? Víš co?
Být tam s tebou, daleko od tohohle všeho,
mi hodně prospělo.
O tomhle jsi mluvila,
o čem jsi snila v té chatě.
Jo, ale za jakou cenu?
Za přeludy se ženu už příliš dlouho.
Budu si dělat, co chci, a už se nebudu honit.
Ne, Joy.
Ty to musíš udělat.
Proč?
Tohle je tvůj sen
a nechci, abys se mnou v budoucnu žila v Coloradu
a zlobila se na mě, žes nevyužila příležitosti.
Počkej. „V budoucnu?“
Chci si tě vzít, Joy.
Chci, abys byla mojí ženou. Vím to.
Můžeme žít v Coloradu a ty můžeš pracovat tady.
A já tu budu, kdykoli budeš potřebovat. Ale musíš to udělat.
Ale co když selžu?
Fajn. Tak o to jde.
O to jde. Máš strach.
To já měl taky, než jsem tě potkal.
Díky tomu jsem se postavil svému strachu, vzteku a smutku.
A co bych to byl za chlapa, kdybych pro tebe nechtěl to samé?
Takže…
Tak do toho.
Jen to zkus.
A co ty? Nelíbí se ti tady.
Budu tu, kdykoli budeš potřebovat.
Koupíš si mobil.
Jo, pro tebe cokoli. Jo.
Pojď ke mně.
Teď se tam vrať.
Budu tu na tebe čekat.
Dobře.
Pokud do toho mám jít,
musíme si ujasnit, jak se tu s lidmi bude jednat.
Poslouchám.
Můžete políbit nevěstu.
TYLER PERRY HLEDÁ ŠTĚSTÍ
Překlad titulků: Petra Kabeláčová
Kreativní dohled Ludmila Vodičková