- Vad gör vi om det du sa händer? - Gräver ett stort hål och hoppar ner.
TIDIGARE I PARADISE
Vi förbereder oss för en enorm katastrof som kan utplåna mänskligheten.
Wildcat är nere. Det är kod röd.
- Jag behövde dig här för fem minuter sen. - Jag kommer.
Övervakningskamerorna var avstängda. Men ingen märkte det, eftersom...
Ingen annan var i huset, förutom Billy som sov.
Allt kommer att granskas från och med nu. Du måste lita på mig.
Agent Collins, följ med mig.
Av alla människor som kan leda utredningen valde de personen som låg med offret.
Det här är dr Gabriela Torabi. Hon är terapeut och sorgspecialist.
Minns du mig?
- Du var presidentens terapeut. - Din också.
Vi hade en session i ett tidigt skede.
Jag har en fråga till: Är en del av dig glad att Cal är död?
SÄG JA
Ja.
Sakta ner. Ta det lugnt. Jag kommer att svimma.
- Du svimmar inte. - Jo, jag lär spy och svimma.
Varför gör vi det här?
Om du ska vara mina ögon och öron måste vi uppträda normalt.
- En öl i en jävla bar är normalt. - Det är för mycket folk i en bar.
- Herregud! - Okej.... Nu går vi en stund.
- Du borde leda utredningen, X. - Det är för sent.
Men varför är du fienden? Jag somnade på soffan.
Brooks, Rainey och Jane var där. Och Robinson låg ju med honom.
Jag dröjde med att anmäla presidentens död och var den siste som såg honom vid liv.
Det känns konstigt att han är borta. Han var en jävel - men vår jävel.
- Jag vet att du hatade honom. - Det gjorde jag inte. Det är komplicerat.
- Varför berättar vi inte sanningen? - Att han blev mördad?
Att hans surfplatta med statshemligheter saknas
och att vi tror att skaparna av det här stället döljer det?
- Jag skulle lyssna. - Var försiktig, Billy.
- Det är inte min grej, chefen. - Jag vet. Men försök.
Okej.
16 km på 7.15. Fortsätter du så kanske tuttarna försvinner.
- Menar du de biffiga bröstmusklerna? - Nej, de ser ut som tuttar.
- Vart ska du? - Träffa en terapeut.
Ett ögonblick.
- Dr Torabi. - Agent Collins.
- Kommer jag olägligt? - Nej, inte alls. Jag...
- Jag lade bara patiens. - Det ser rörigt ut.
- Jag anar vad du vill. - Varför bad du mig säga ja?
- Vi kan boka in en tid... - Det är en enkel fråga.
Jag är på väg ut.
Ska vi ta en promenad?
Visst.
Bra.
Den avlidne är en vit man med en ZMC-fraktur och skadad orbitavägg.
Förlåt, jag är lite ringrostig.
Vi fortsätter med den andra skadan. Hjässbenets splitterfraktur
separerade övre mittställda blodledaren. Det tyder på trubbigt våld.
Preliminär såranalys tyder på att mordvapnet var tungt och spetsigt.
Det finns jord runt huvudskadan, vilket troligen tyder på en stor sten.
Höger sida träffades när han stod upp. Den katastrofala skallfrakturen
inträffade troligen när han låg försvarslös på marken.
Det finns tecken på ekkymos på händerna. Utgjutningar, blåmärken... Tecken på kamp.
- Har dna-prover tagits under naglarna? - Ja.
- När har vi dna-resultaten? - Vår teknik är begränsad.
- Och vi är ringrostiga. - Hur länge dröjer det?
En dag eller två.
Det är otroligt hur motståndskraftiga människor kan vara.
Efter tre år har det här blivit det normala.
Men det har krävts mycket arbete.
Insektsljuden...
Det är en särskilt fin detalj. Inspelningarna gjordes i nationalparker.
Varför promenerar vi? Avlyssnar nån kontoret?
De spelade in varje insekt de kunde hitta. Dag, natt, skymning...
- Dr Torabi... - Kanske.
Vem?
- Vem tror du? - Sinatra och miljardärerna.
Det låter som ett rockband.
- Hur väl minns du vårt första möte? - Ärligt talat, inte så väl.
Agent Xavier Collins, min första patient som har åberopat det femte tillägget.
Jag frågade om din bakgrund och minns tydligt att du sa:
"Jag åberopar femte tillägget." Jag har sett mycket, men aldrig nåt sånt.
Ska vi spela spel eller prata?
Den enda som var mindre tillmötesgående i terapin än du... var president Bradford.
Åtminstone i början. Till slut öppnade han sig.
Jag satt med honom...
dagen innan han dog. Men det vet du.
Hur verkade han?
Nåt hände förra veckan. Han verkade...
trött och tyngd.
- Han var president. - Han snubblade runt full i sin morgonrock.
- Varför tog du över förhöret? - Jag har läst din akt igen.
Berätta om relationen med din pappa.
Varför slutade ni prata?
Förlåt att jag är sen. Trafiken var hemsk.
Det var jag som bad dig trotsa rusningen så att vi kunde prata lite.
- Och här är jag. - Det är du, min gode son.
- Din bäste son. - Utmana inte ödet.
- Soloschack. - Det fokuserar sinnet.
- Det gör en tupplur också. - Det får mig att slappna av.
Det här borde göra det mer intressant.
- Är allt bra på akademin? - Allt är bra.
Du hade blivit en bra pilot.
Vad säger jag? Du är bland de främsta, även om du inte får arbeta som en.
Jag önskar att jag kunde ha gjort nåt.
Jag är den jag är tack vare dig och mamma. Dålig syn är bara en del av det.
Hur mår Teri?
Det är ett skäl till förseningen. Hon har mått bättre.
Jag förstår inte vad du menar. Har nåt hänt?
Hon har mått dåligt på morgnarna. Det är ett slags tillstånd.
Det kallas morgonillamående.
Pappa...
- Jag ska bli farfar. - Nu fattar han.
Jag är för sexig för att bli farfar.
Tack.
- Har ni valt ett namn än? - Teri älskar ju Elvis.
- Är hon verkligen en av oss? - Hon gillar Presley.
Jag gillar Fritos men vill inte att barnbarnet heter det.
Då lär jag flyga via Dulles oftare.
Jag antar det.
Det finns inget att berätta.
Hör här...
Jag ska säga vad jag vet om Cal Bradford, men du ber mig chansa på dig.
Så jag behöver veta mer om dig... än vad som står i din personakt.
Är vi överens?
- Du ser bra ut i mina boxershorts. - Gör jag?
Tyvärr måste presidentens ägodelar nu återbördas.
- Du är en idiot. - Jag satte på vår låt.
Agent Robinson.
- Ni överraskade mig. - En man jag har känt i 20 år blev mördad.
Nån tog sig in och dödade honom. Han begravs om två dagar.
- Jag vill hitta den skyldige dessförinnan. - Ma'am, jag...
Jag vet att ni är upprörd och brydde er om honom.
Skippa skitsnacket, Robinson. Jag vill ha den stulna surfplattan.
- Jag fixar det. - Låt mig berätta vad jag inte vill se.
Jag vill inte se älskarinnan dagdrömma om sin hemliga romans.
Är det för känsligt hittar jag nån annan.
Jag fixar det. Ge mig utrymme att göra mitt jobb.
Du måste övertyga mig först.
De säger att vi behöver fler bunkerbebisar.
- Vilka då? - Du vet, "de"...
- Har alla verkligen kommit över traumat? - Gud, nej!
Alla blir inte hela igen. Men genom att bygga det här stället
gav vi folk verktygen att börja gå vidare. Se dig omkring. Vad ser du?
Folk socialiserar mer än handlar. De gamla grekerna trodde
att ett sunt socialt liv var nyckeln till ett blomstrande liv.
Och agoran, den grekiska termen för "marknad", var en viktig komponent.
Man begränsade befolkningen här för att bevara gemenskapskänslan.
Befolkningsstorleken är även idealisk för vårt syrefiltreringssystem.
Men för det finns inget fint grekiskt ord.
- Varför vet du så mycket om stället? - För att jag hjälpte till att skapa det.
De psykologiska aspekterna.
Jag anlitades för att skapa ett samhälle där sörjande, rotlösa människor
kan leva ett blomstrande liv.
Ett med mataffärer, parker
och en restaurang med världens bästa cheese fries.
Jag ser mig som arkitekten bakom vårt sociala välmående.
- För att du bidrog med cheese fries? - Världens bästa cheese fries.
Tror du att de har hittat nåt?
- Gud bevare drottningen... - Lägg av.
Okej. Teknikerna hittade varken fingeravtryck eller fibrer.
Alla i hans närhet tycks ha alibi. Vi har saknar motiv och mordvapen.
- Och dna? - Prover togs från presidentens kropp.
Rättsläkaren sa att dödsögonblicket inföll då våra kameror var avstängda.
Den preliminära obduktionsrapporten visar att dödsorsaken var trubbigt våld
med ett tungt, oregelbundet format föremål.
- Fler frågor? - Inte från mig. Jo, förresten...
Varför i helvete är inte Xavier här?
Agent Collins ignorerade protokollet. Hans handlingar var antitetiska...
Förvirra mig inte med svåra ord. Han är vår bästa agent och borde vara här.
Bry dig inte om mig.
Vi fokuserar på att kamerorna var avstängda på mordnatten.
Kan säkerhetssystemet ge några ledtrådar?
Jag kanske kan hitta motsvarigheten till ett digitalt fingeravtryck
och avslöja vem som stängde av dem.
- När kan det vara klart? - Kanske vid dagens slut.
Det var allt. Tack.
Jag är säker på...
Jag ska lugna världshistoriens mest neurotiska president.
Sen vill jag ha svar.
- Anlitades du av Sinatra? - Samantha... Sinatra för dig.
Vi träffades när hon var förkrossad. Jag var expert på sorg.
- Hon trodde att jag kunde hjälpa henne. - Och nu är du här.
- Och nu är vi här. - Kan man lita på henne?
Jag har pratat klart för ett tag. Berätta om din pappa. Vad hände?
Lystring, passagerare...
Är du nervös för flytten?
- Jag är en av vicepresidentens livvakter. - Jisses...
- Grattis. - Tack så mycket.
Vem är det som väljer kodnamnen?
Är det Secret Service? Jag har några passande namn på den idioten.
Tyvärr bestämmer Vita huset kodnamn i samråd med den skyddade.
Jag läste nånstans att JFK och Jackie kallades Lancer och Lace.
- Rätt passande, eller hur? - Ja.
Vad hände där?
- Jag såg handen skaka. - Det är ingen fara.
Ingen fara alls. Glöm det.
Vad är det du inte berättar?
Jag har Parkinsons.
Sluta... Om du börjar gråta ringer jag in ett bombhot.
Pappa, jag är bara...
När... Okej.
- Jag beklagar verkligen. - Jag hanterar saken.
Symtomen behandlas med läkemedel. Jag äter hälsosamt och tränar.
- Din mamma är på mig om det. - Har du meddelat företaget?
- Självklart inte. - Va? Döljer du det?
- Besättningen, då? - Några vet.
De vet att de måste vara vaksamma när vi jobbar ihop. Jag har koll på läget.
Jag tror inte mina öron. Du bryter mot fackets etiska kod.
- Du kan hamna i fängelse, pappa. - Lägg av.
- Vad vill du att jag ska göra? - Gå i pension. Och sen...
Du kan börja spela golf eller resa med mamma till Italien.
Men du måste sluta flyga. Omedelbart.
Jag uppskattar din omtanke, men det är mitt beslut.
- Pappa, det här är... - Jag är pilot, min son.
Det är vad jag är.
Jag behöver bara lite mer tid. Det är allt.
Jag har ett flyg att passa.
Pappa och jag blev osams, sånt händer. Han ville att jag också skulle bli pilot.
- Det gick inte, därav Secret Service. - Det stod i akten.
- Det finns inget mer. - Jag tror det.
- Berätta om hans sista flygning. - Nej.
- Du är frustrerad. - Ja, över alltihop!
Du är en smart person som har jobbat hårt för att bli arkitekten bakom...
- Socialt välmående. - Inget av det här är normalt.
Jag vill höra vad du vet om Cal. Inte prata om mitt gamla liv.
Det tog slut. Den världen gick under. Allt och alla i den är borta.
Varken matvaror, förinspelade insektsljud eller några jävla cheese fries
kan ändra på det!
Oj...
Ja, det var mycket.
Vad gör vi nu?
Tja... Jag har en idé, men du lär inte gilla den.
Gör ett försök.
Vi kan köpa cheese fries.
Det här är illa.
- Vad gör vi om Garcia får reda på det? - Lugn.
Chansen är liten att han upptäcker vem som mixtrade med systemet.
- Vad fan, Brooks? - Den här delen är förbjudet område.
- På vems order? - Robinsons.
Tack.
Om han hörde oss kan han berätta det för Robinson.
Oroa dig inte så mycket. Jag tar hand om Robinson, om det behövs.
Gå. Gå du.
Henry, du måste lugna dig. Minns du vad läkarna sa?
Herr president, jag kan skydda er i hemmet och offentligt.
Men om ett blodkärl i hjärnan brister, eller om ni får en stroke...
Så bra är jag inte.
Cal hade personskydd i toppklass, men han dog ändå.
Han var min vän, och vi går bara vidare!
Vi lever våra liv som om inget har hänt. Och den jävla tivolidagen blir av imorgon!
Cal var en anständig och hedervärd man.
Han var min vän också.
Vi hedrar honom genom vår strävan efter rättvisa.
Och vet vi vart vår strävan för oss? Ni har inga ledtrådar.
- Jag trodde att ni hade kameror överallt. - Vi filmar inte allt som händer i staden.
Henry, du har fått händerna fulla. Vad man begär av dig är orättvist.
- President! Jag menar... - Det är mycket.
Ja, det är mycket.
Men du gör ett fantastiskt jobb. Jag kunde inte vara nöjdare.
Du är tystlåten men har tagit ansvar.
Den enda som gör ett bättre jobb är din underbara fru. Det är sant!
Du är fantastisk, Nance. Klädseln på ceremonin... Dra åt helvete!
Kvinnorna blev som galna. Vi måste öppna en butik.
Samantha... Lova att ta fast den som gjorde det här.
Det ska jag.
Då var det allt.
Det här är mitt kontor.
Ja, självklart.
- Hur kan du bedra mig med honom! - Förlåt.
Jag brukar äta cheese fries här med Maggie.
Här nere använder vi nötost. Jag vet att det låter äckligt
och konstigt i en så stor dos, men du lär inte märka nåt.
- Jag hatar cashewost. - Den görs annorlunda här.
Det är inte cashewnötterna, utan kemikalierna... Tack.
En extra stor beställning är på väg.
Oj... Jag trodde mig veta hur vaksamhet såg ut, men jisses!
Du har granskat rummet sen vi kom in.
- Tack. Sitter du alltid vänd mot dörren? - Gamla vanor sitter i.
Vad stirrar du på nu? Du identifierar säkert alla utgångar.
Nej, det gjorde jag så fort vi kom in. Jag stirrar på kvinnan i båset där.
Normalt hade jag sett henne som ett möjligt hot.
För att hon är hungrig?
Kniven. Hon kan skära med båda händerna.
- Det måste vara svårt. - Vad menar du?
- Att bara se världen som en rad hot. - Ser du nåt annat?
Där du ser ett hot, ser jag en mor som kan mata sitt barn på var sida om sig.
Okej. Så var är barnen?
Vi förlorade alla nåt på vägen hit. Det vet du lika väl som nån annan.
Jag visste precis var min fru var. Hon var i en annan stad när det hände.
Hon dog för att han inte fick henne till ett plan.
- Kom ihåg att tugga nu. - Flytta handen, annars äter jag upp den.
Så gott!
- Efter dig. - Nej, varsågod. Du först.
Välj en bra.
Jäklar, vad gott!
Gud... Vet du vad jag saknar?
- Det är dumt, glöm det. - Nej, det är bra...
att minnas sånt som skänkte glädje.
Krabba med mjukt skal.
Sommarpersikor.
- Lukten av en lägereld. - Fridfullt snöfall.
Värmen från solen. Den riktiga solen.
Sand mellan tårna.
På vår andra dejt körde Teri och jag till stranden vid Sandy Point.
Teri älskade havet. Jag också.
Men sanden? Inte direkt.
Strandbesöken var rena stridsuppdragen. Det var jag mot den jäkla sanden.
Jag var tvungen att hitta rätt ställe.
Sen vecklade jag ut stolarna, fixade parasollet och lade ut handdukarna.
Jag insåg inte att Teri tittade på mig hela tiden.
Så där var jag. Allt var äntligen i ordning.
Då kom hon dit och sabbade allt.
Bara hon kunde få mig att trotsa sanden.
Hon var den enda som lyckades med det.
Hon låter underbar.
Du ville höra om pappas sista flygning.
- Varsågod. - Tack.
- Vem började? - Det är min tur.
Det ser ut som ett skotskt parti. Det är aggressivt av dig.
Jag provar nåt annorlunda.
Medicinen tar hand om skakningarna. Jag mår bra.
Du har en annan kavajnål idag.
Jag är presidentens livvakt.
Jag är en av 50 agenter, men ändå... Jag ville berätta det personligen.
- Får du gå ombord på Air Force One? - Ja, sir.
Herregud...
Vill du se henne?
Ja, för fan.
Hon kan flyga i drygt 960 km/h, är utrustad med 85 telefonlinjer
har facklor som motmedel mot robotattacker
och står pall för en atombomb på marken.
- Är allt väl? - Du kommer inte att förstå...
Du kommer inte att förstå... förrän dina barn blir äldre.
Se var du är.
- Se vad du har åstadkommit! - Se vad du har åstadkommit, pappa.
Sonen till en Tuskegee Airman blev en av några få svarta trafikpiloter.
- Och hans son skyddar nu USA:s president. - Ja.
Se var vi är.
Och pappa... vi kom hit genom att göra på rätt sätt.
Ja.
Det är dags, pappa.
Du kan inte flyga längre. Du måste gå i pension.
- Det är inte ditt beslut. - Nej, men du gjorde det till mitt beslut.
Vad har du gjort?
Dokumentet raderar inte din tjänstgöring. Det säger: "Bra gjort, pappa."
Det är vad dokumentet säger.
Jag lämnade in det åt dig.
Jag visste att du inte skulle göra det.
Jag träffade honom på storhelgerna, men utan flygplatsmötena förändrades allt.
Vår relation blev aldrig densamma.
Sjukdomen förvärrades snabbt, och han dog kort därefter.
Det måste ha varit ett svårt beslut.
Faktiskt inte. Det var så han hade fostrat mig.
Så det var inte svårt.
- Du har en stark moralisk kompass. - Och den har tjänat mig väl.
Den kan nog göra det nu.
Det är dags att visa dig mina kort.
- Vad har du åt mig? - Nåt bra.
Ni verkar vara en person som gillar en show. Sätt er.
Jag ska bjuda på en show. Visa in dem.
"Varför gjorde de det?" Det är frågan jag ställer mig.
Pratar ni med mig? Jag förstår inte. Pratar vi om utredningen?
Öppna spisen. Varför bygga en öppen spis här nere?
Jag vet inte, ma'am. Vi är... Vi är i en grotta.
Eld är grundläggande för oss.
Eftersom vi är historieberättare, eller nåt sånt.
Varför stängde ni av kamerorna på mordnatten?
Berätta för henne.
- Hon har inte bilderna. - Det är sant, Billy.
Det är helt sant. Men vi har ditt digitala fotavtryck.
Vi vet att du använde systemet för att stänga av kamerorna.
Och det har skett vid andra tillfällen. Du har faktiskt gjort det i månader.
Så du hade medel och möjlighet. Nu behöver vi bara ett motiv.
Vi spelade Wii.
Va?
Wii Tennis, faktiskt.
- Vad fan är det? - Ett tv-spel.
Och ibland åt vi hans godis. En gång tog jag en tupplur i hans säng.
Billy provade hans strumpor.
Det är sanningen. Hur dumt och oprofessionellt det än låter.
Vi har skyddat en president i en säker bunker där inget händer.
Tills nåt hände.
Vi insåg att om vi stängde av säkerhetssystemet...
så kunde vi spela hans tv-spel och använda hans grejer.
Herregud, era idioter...
Ut härifrån, allihop.
Hitta svar. Annars låter jag nån annan göra det.
Det har varit en intressant dag.
- Tänker du erkänna att du hade kul? - Aldrig! Nej.
Jag är trött.
Betyder siffrorna 812092 nåt för dig?
- Nej. Hur så? - Det är bara nåt jag undersöker.
Med så få människor i världen...
är jag väl lyckligt lottad. Men det känns inte så.
Jag uppskattar det inte.
Jag borde nog inte ha blivit utvald.
Jag vet inte varför jag blev det.
Spelar du poker?
Det är inte min grej.
Jag förlorade mina föräldrar när jag var relativt ung.
Mamma som barn, och pappa som tonåring. Därför sökte jag mig till palliativ vård.
Pappa lärde mig spela när jag gick i mellanstadiet.
Det var vår tid tillsammans. Jag älskade det.
Vi spelade med vilda kort.
De kunde vara vad som helst, vilket gjorde det ännu roligare.
Det betydde att man alltid hade en chans.
Xavier, du är här...
för att jag valde dig.
Alla är här för att jag valde dem.
- Du måste välja en ny livvaktschef. - Jag bad ju er göra urvalet.
Och det har vi gjort. Cal, världen går snart under.
Som högste ledare kommer du ständigt att ha en livvakt vid din sida.
- Så det måste vara nån du trivs med. - Vem är hon...?
Hon utvärderar och rekommenderar kandidater.
- Grindvakten. - Gabriela.
- Båda börjar på G. - Det är sant.
- Jag stavar jättebra. - Därför röstade jag på er.
- Jag gillar henne. - Här är de godkända kandidaterna.
Det är ju skitmånga!
- Behåller du den för dig själv? - Jag ville att ni skulle läsa den först.
Han ingår redan i teamet, men jag tror på honom.
Det låter bra.
- När får jag träffa honom? - Han väntar i korridoren.
Då går vi.
Agent Collins, kom in.
Av med skorna, tack.
Det var mitt huvudsakliga jobb. Inte mataffärer eller cheese fries.
Jag valde ut de tusentals människor som skulle överleva...
när alla andra dog.
Dagligen ser jag ansiktena på de tusentals som jag inte valde att rädda.
Men du...
Du var mitt vilda kort.
Om nåt gick fel behövde jag nån som alltid gör det rätta.
Så det här var ett test?
Jag behövde veta...
vem mannen i akten är.
Varför skrev du meddelandet på handen?
Vad handlade det om?
Jag är gift.
Jag vet.
Vad gör du?
Jag har ett meddelande från presidenten.
Om nåt hände honom skulle jag leta reda på dig.
Han sa att Billy Pace är farlig.