- Dacă se întâmplă asta... - Se va întâmpla.
- Și ce facem? - Săpați o groapă cât de mare puteți
și intrați în ea.
DIN EPISOADELE ANTERIOARE
Ne pregătim pentru o catastrofă de proporții,
care ar putea duce la dispariția omenirii în viitorul foarte real.
Fiara a murit. Cod roșu.
E foarte urât. Vreau să fii aici acum cinci minute.
Am înțeles, vin acum.
Camerele au fost oprite, au rămas blocate pe ultima imagine.
- N-a observat nimeni fiindcă... - Doar Billy era în casă.
Și el dormea lemn pe canapea.
Jane, de acum încolo totul va fi vizibil.
Ai încredere în mine.
Agent Collins, te rog să vii cu mine.
Nu înțeleg de ce, dintre toți anchetatorii posibili,
au ales-o pe cea care se culca cu victima.
Ea e dr. Gabriela Torabi.
E terapeută de talie mondială și specialistă în suferință.
- Îți amintești de mine? - Ești terapeuta președintelui.
Am fost și a ta.
Am avut o ședință mai demult.
Am o singură întrebare pentru tine.
Ești pe de o parte fericit că a murit Cal?
SPUNE DA
Da.
Mai ușor, omule!
- Mai ușor, că o să leșin! - Nu leșini.
Ba da, de data asta o să vomit și-o să leșin.
Amintește-mi de ce facem asta.
Billy, dacă vrei să mă ajuți, când ne întâlnim trebuie să pară normal.
O bere la un bar pare foarte normală!
Sunt prea mulți oameni la bar.
- Isuse Hristoase! - Bine, gata, hai să ne plimbăm.
- Tu ar trebui să conduci ancheta, X. - S-a decis deja.
De ce ești tu dușmanul principal? Eu am adormit pe canapea.
Brooks, Rainey și Jane au fost acolo, iar Robinson și-o trăgea cu el.
Președintele a fost ucis și am anunțat după 30 de minute.
În plus, eu l-am văzut ultimul.
E ciudat că a murit.
A fost un nemernic, dar era nemernicul nostru.
- Știu că-l urai. - Nu-l uram.
- E complicat. - Da...
- De ce nu spunem adevărul? - Că președintele a fost ucis?
Că tableta lui cu secrete guvernamentale a dispărut
și că noi credem că cei care au construit locul ăsta ascund totul?
- Eu aș crede. - Te rog să ai grijă, Billy.
- Nu prea știu, șefu'. - Știu.
- Dar încearcă. - Bine.
4,5 minute pe kilometru, nu e rău. Ține-o tot așa și poate scapi de țâțe.
- Vrei să spui de pectorali? - Nu, mie mi se par țâțe.
- Unde pleci? - La terapeut.
Bine.
O clipă!
- Dr. Torabi. - Agent Collins?
- E un moment nepotrivit? - Nu, deloc...
Doar jucam un joc de „Ridică 52 de cărți”.
Pare haotic.
- Cred că știu de ce ai venit. - De ce mi-ai spus să zic „da”?
Dacă vrei o programare, ți-o fac cu mare drag.
E o întrebare simplă, doctore.
Voiam să ies.
Mi te alături?
Sigur.
Perfect.
Decedatul e bărbat alb.
Are o fractură zigomatico-maxilară, care a fracturat și podeaua orbitei.
Îmi cer scuze, mi-am ieșit puțin din mână.
Trecem la a doua plagă.
A fost sfărâmat osul parietal orbital, iar sinusurile frontale sunt separate.
E dovadă de lovitură puternică.
Analiza preliminară a plăgilor sugerează că arma a fost un obiect greu, zimțat.
Am găsit mostre de ceea ce pare a fi sol în jurul plăgii de la cap,
care indică o piatră mare.
Întâi a fost lovit în dreapta, în timp ce era în picioare.
Fractura de la craniu probabil a apărut când era culcat, posibil fără apărare.
Am găsit și echimoze pe mâini.
Contuzii, vânătăi, toate indică o luptă.
- I-ai luat mostre de ADN de sub unghii? - Da.
În cât timp vine analiza ADN?
Avem resurse limitate și ne-am ieșit din mână...
Cât timp?
O zi sau două.
Încă mi se pare fascinant cât de rezistenți sunt oamenii.
Au trecut trei ani și locul ăsta a devenit normalitatea.
Crede-mă, a fost nevoie de multă muncă pentru a ajunge așa.
Sunetele insectelor...
E o tușă foarte drăguță.
Au fost înregistrate în parcurile naționale din țară.
De ce ne plimbăm?
- Crezi că ai microfoane în birou? - Au înregistrat fiecare insectă.
- Mii de ore, ziua, noaptea, seara... - Dr. Torabi.
- Da, poate. - Cine?
Cine crezi?
Sinatra și miliardarii.
Parcă e numele unei trupe rock.
Agent Collins, cât de bine îți amintești de prima noastră întâlnire?
Sincer, nu prea bine.
Agentul Xavier Collins,
primul pacient care a invocat al Cincilea Amendament la terapie.
Te-am întrebat de trecutul tău și îmi amintesc clar că ai răspuns:
„Invoc al Cincilea Amendament.” Nu glumeai.
Am văzut multe de-a lungul anilor, dar așa ceva n-am văzut.
Vrei să ne jucăm sau vrei să vorbim?
Singura persoană care a fost mai puțin deschisă la terapie decât tine
a fost președintele Bradford.
Cel puțin la început. Dar pe urmă s-a deschis.
Am vorbit cu el...
cu o zi înainte să moară, dar știi asta.
Cum ți s-a părut?
Săptămâna trecută s-a întâmplat ceva.
Părea... obosit.
- Împovărat. - Era președinte.
Și era în biroul meu, beat, împiedicându-se în halatul de baie.
- Vreau să știu de ce ai intervenit ieri. - Ți-am analizat dosarul.
Povestește-mi despre relația cu tatăl tău.
De ce nu v-ați mai vorbit?
Scuze că am întârziat, traficul a fost infernal.
Eu ți-am cerut să înfrunți traficul, ca să mai stăm puțin de vorbă.
- Și iată-mă. - Iată-te. Ești un fiu bun.
- Cel mai bun. - Nu-ți forța norocul.
Joci șah singur?
- Mă ajută la concentrare. - Și somnul, la fel.
- Mă relaxează. - Și somnul face asta.
Să facem lucrurile mai interesante.
- Totul e bine la academie? - Totul e bine.
Ai fi fost un pilot grozav.
Ce spun? Încă poți zbura cu cei mai buni, deși nu te lasă s-o faci oficial.
Aș vrea să fi putut face ceva.
Sunt cum sunt mulțumită ție și mamei. Vederea slabă face parte din pachet.
Cum e Teri?
Ăsta e un alt motiv pentru care am întârziat. A avut și zile mai bune.
Cum adică zile mai bune? Nu înțeleg. S-a întâmplat ceva?
S-a simțit rău destul de des, dimineața. Are grețuri.
Are grețuri dimineața.
Tată...
- Voi fi bunic. - Acum s-a prins!
- Sunt prea sexy ca să fiu bunic. - Auzi-l!
- Mulțumesc, domnule. - Ați ales deja numele?
- Știi că Teri e obsedată de Elvis. - Sigur e de-ai noștri?
Îi place Preston.
Și mie-mi plac Fritos, dar nu înseamnă că vreau să-mi numesc nepoata după ele.
Se pare că voi zbura pe la Dulles mai des.
Cred că da.
N-a fost un motiv anume.
Ascultă...
O să-ți spun ce știu despre Cal Bradford, dar îmi ceri să risc pentru tine.
Vreau să știu mai multe despre omul pentru care risc.
Mai mult decât scrie la dosar. Ce zici, ne înțelegem?
Îți stă bine cu boxerii mei.
Da?
Ai vrea un raport prezidențial în dimineața asta?
- Ești un idiot. - Am pus melodia noastră.
Agent Robinson...
Nu mă așteptam să te văd aici.
Un om pe care-l cunosc de 20 de ani a fost omorât.
Cineva a intrat în casa asta și l-a ucis. Îl îngropăm în două zile.
Înainte, vreau să aflu cine a făcut-o.
Doamnă, eu...
Știu că sunteți supărată.
- Știu că ați ținut mult la el. - Lasă rahaturile, Robinson!
Cineva a furat tableta și o vreau înapoi. Înțelegi?
- Mă ocup de asta. - Ești sigură?
Pentru că uite ce nu pot accepta.
Nu pot accepta o amantă distrusă, care visează la iubirea ei de la serviciu.
Dacă ești prea implicată și e prea curând, găsesc pe altcineva.
Am zis că mă ocup eu. Dați-mi timp să-mi fac meseria.
Dă-mi încredere ca să-ți pot da timp.
Ne spun că trebuie să facem mai mulți copii.
- Cine ne spune? - Ei.
- Crezi că lumea a trecut peste traumă? - Doamne, nu!
Nici nu cred că ne vom reveni complet vreodată.
Dar, construind locul ăsta, am creat posibilitatea de a merge mai departe.
Uită-te în jurul tău. Ce vezi?
Socializează mai mult decât fac cumpărături.
Grecii antici credeau că o viață socială sănătoasă e cheia prosperității.
Iar agora, cuvântul grecesc pentru „piață”,
era o componentă importantă.
De-asta a fost limitată populația adusă aici,
pentru a păstra sentimentul de comunitate.
E și numărul ideal de oameni pentru sistemul de filtrare a oxigenului.
Dar pentru asta nu există cuvânt grecesc.
Bine, mușc momeala. De unde știi atâtea despre locul ăsta?
Am ajutat la crearea lui.
La aspectele psihologice.
Am fost angajată pentru a ajuta o comunitate strămutată, care suferă,
să ducă o viață prosperă.
Una cu magazine de legume, cu parcuri
și cu un restaurant cu cei mai buni cartofi prăjiți din lume.
Îmi place să mă consider un arhitect al bunăstării sociale.
- Pentru că ai adus cartofii prăjiți? - Cei mai buni din lume.
Crezi că au aflat ceva?
- Domnul s-o salveze pe regină... - Termină, te rog.
Bun... Iată cum stăm.
Criminaliștii n-au găsit amprente sau fibre.
Toți apropiații lui au alibi.
- Nu avem motiv, nici arma crimei. - Dar ADN?
Am colectat mostre de pe trupul președintelui. Durează câteva zile.
Legistul spune că ora morții coincide cu fereastra în care au fost oprite camerele.
Raportul preliminar al autopsiei arată că decesul a survenit
în urma loviturii puternice cu un obiect greu și neregulat.
- Alte întrebări? - Eu n-am.
Ba da, am una.
De ce sfinte spanac nu e Xavier aici?
Agentul Collins a ignorat protocolul. Acțiunile lui au fost în antiteză...
Nu folosi cuvinte mari ca să mă încurci, Robinson.
E cel mai bun agent, ar trebui să fie aici.
Ignorați-mă.
Camerele au fost oprite în noaptea crimei, pe asta ne axăm.
Ce șanse avem să obținem ceva din filmări?
Foarte slabe, dar aș putea extrage echivalentul unei amprente digitale.
Avem 10% șanse să identificăm persoana care le-a oprit.
- Cât durează? - Nu sunt magician. Până diseară, poate.
Bine. Asta e tot. Mulțumesc.
Sunt convinsă că...
Mă duc să calmez cel mai nevrotic președinte din istoria lumii.
Când mă întorc, vreau răspunsuri.
Sinatra te-a angajat?
Samantha. Sinatra e pentru tine.
Când ne-am cunoscut, era distrusă. Eu eram expertă în suferință.
A crezut că pot s-o ajut și mi-a dat ocazia.
- Și acum ești aici. - Și acum suntem aici.
E de încredere?
Momentan nu mai spun nimic. Povestește-mi despre tatăl tău.
Ce s-a întâmplat?
Atențiune, pasageri...
Ai emoții în legătură cu mutarea?
M-au pus la paza vicepreședintelui.
- Felicitări, fiule! - Mulțumesc mult.
Spune-mi, cine alege numele de cod?
Serios. Serviciile Secrete o fac?
Am câteva idei pentru imbecilul ăla.
Îmi pare rău, dar Casa Albă dă numele de cod după discuția cu cei protejați.
Am citit undeva
că JFK și Jackie erau Lancer și Lace.
Da. Li se potrivește, nu crezi?
- Da. - Oamenii uită asta.
Tată, ce-i cu tine?
- Am observat un tremor. - Nu-i nimic.
- Vorbește cu mine. - Nu-i nimic, serios.
Las-o baltă.
Ce nu-mi spui?
Am Parkinson.
Serios, dacă începi să plângi, o să spun că avem o amenințare cu bomba.
Tată, sunt...
Când ai...
Îmi pare rău.
O țin în frâu. Țin simptomele sub control cu medicamente.
Mănânc sănătos, fac mișcare... Mama ta se ține de capul meu.
- Ai spus companiei? - Sigur că nu.
Ce? O ascunzi?
- Dar colegii tăi? - Unii știu.
Știu că trebuie să fie puțin mai atenți când lucrează cu mine.
Mă descurc.
Nu pot să cred ce aud...
Încalci codul moral al sindicatului.
- Ai putea ajunge la închisoare, tată. - Haide...
- Și ce-ai vrea să fac? - Să te pensionezi. Și apoi...
Nu știu, apucă-te de golf.
Du-o pe mama în Italia, cum visează. Dar încetează să mai zbori chiar acum.
Îți apreciez grija, dar decizia e a mea.
- Tată, e... - Xa!
Sunt pilot, fiule.
Asta sunt.
Și mai am nevoie de puțin timp.
Atât.
Am de pilotat un avion.
Eu și tata am avut o ceartă, se mai întâmplă.
A vrut să devin pilot, să-i urmez lui.
N-am putut și m-am angajat la Serviciile Secrete.
- Știu asta, ți-am citit profilul. - Asta e tot.
- Mai e ceva. - Nu mai e.
- Spune-mi despre ultimul lui zbor. - Nu.
- Ești frustrat. - Da.
- De întrebările mele... - De tot!
Văd că ești foarte inteligentă
și ai muncit mult ca să ajungi arhitect...
- Al bunăstării sociale. - Dar nu e nimic normal în toate astea.
Vreau să-mi spui ce știi despre Cal
și eu nu vreau să vorbesc despre fosta mea viață, s-a terminat.
Lumea s-a sfârșit. Tot și toți au dispărut.
Și nicio legumă, niciun sunet de insecte,
dar mai ales niciun cartof prăjit nu va schimba situația!
Da, am exagerat.
Și acum ce facem?
Păi...
Am o idee, dar nu cred că-ți va plăcea.
Încearcă.
Mă gândeam să luăm cartofi prăjiți.
E de rău...
- Ce facem dacă Garcia află? - Nu te agita.
A zis că sunt 90% șanse să nu afle cine a blocat sistemul.
Dar sunt 10% șanse să afle.
- Ce naiba, Brooks? - Partea asta a casei e închisă.
- Din ordinul cui? - Al lui Robinson.
Mersi.
- Oare ne-a auzit? - Nu.
- Poate-i spune lui Robinson. - Vino aici.
Nu te mai agita atât.
Dacă se ajunge până acolo, rezolv eu cu Robinson. Bine?
Du-te.
Henry, trebuie să te calmezi. Mai știi ce ți-au spus medicii?
Dle președinte, te pot proteja și acasă, și în public.
Dar, dacă ți se sparge un vas de sânge în creier sau faci infarct,
chiar atât de bună nu sunt.
Cal avea pază superioară și uite ce-a pățit. Cal e mort...
A fost prietenul meu și noi mergem mai departe.
Ne vedem de viață de parcă nu s-ar fi întâmplat nimic.
Chiar organizează un carnaval mâine!
Cal a fost un om bun și cinstit.
Și mie mi-a fost prieten.
Dar îl onorăm deschizându-ne ochii în căutarea dreptății.
Și știm încotro ne duce căutarea asta?
Nu aveți nicio pistă.
Parcă aveați camere peste tot.
În ciuda a ceea ce ai auzit, nu înregistrez tot ce se întâmplă în oraș.
Henry, te-ai trezit cu multe pe cap, înțeleg.
Nu e corect ceea ce ți se cere.
Să fii președinte...
E mult.
Dar faci o treabă fantastică. Sunt cât se poate de mulțumită.
Ești un om liniștit, dar ești ferm, te-ai ridicat la înălțimea așteptărilor.
Singura care se descurcă mai bine e minunata ta soție.
- Încetează... - E adevărat, ești grozavă, Nance!
Ținuta ta de la jurământ... Fii serioasă!
Femeile au înnebunit! Va trebui să deschidem un magazin.
Samantha, promite-mi că-l vei prinde pe vinovat.
O să-l prind, dle.
Atunci asta e tot.
E biroul meu, dle.
Da... Sigur.
- Nu cred că mă înșeli cu el! - Știu, îmi pare rău.
De obicei mănânc cartofi prăjiți cu Maggie.
Evident, aici folosim cașcaval din nuci. Știu că sună dezgustător
și ciudat, în cantitate așa mare, dar nu vei simți diferența.
- Urăsc cașcavalul din nuci caju. - Aici îl fac altfel.
- Nu e de la caju, ci de la chimicale. - Aici e.
- Mulțumesc. - Vă aduc o porție cu mult cașcaval.
Credeam că știu ce înseamnă vigilența, dar, frate...
Scanezi încăperea de când am intrat.
Mulțumim.
Mereu alegi scaunul cu vedere spre ușă?
Obiceiurile vechi mor greu.
La ce te uiți acum?
- Cauți toate ieșirile, nu-i așa? - Le-am văzut de când am intrat.
Acum mă uit la femeia de acolo.
Cu altă ocazie, aș fi considerat-o o amenințare.
De ce, fiindcă îi e foame?
Cuțitul. Îl folosește cu ambele mâini.
- Cred că e foarte greu. - La ce te referi?
Să vezi lumea ca pe o serie de amenințări.
Tu vezi altceva?
Unde tu vezi o amenințare, Xavier,
eu văd o mamă care a învățat să-și hrănească copiii din ambele părți.
Bine.
Unde sunt copiii?
Toți am pierdut câte ceva când am venit aici.
Știi asta la fel de bine ca noi toți.
Nu mi-am pierdut soția, știam exact unde era.
Era în alt oraș când s-a întâmplat.
A murit fiindcă el nu a urcat-o într-un avion.
- Nu uita să mesteci, Gabriela. - Ia-ți mâna sau ți-o mănânc.
Dă-mi voie.
Ce bun e!
- După tine. - Nu, te rog.
Ia tu primul.
Alege unul bun.
Ce bun e!
Doamne... Știi ce-mi lipsește?
- E o prostie, las-o baltă. - Nu, e bine...
să-ți amintești lucrurile care îți plăceau.
Crabii cu carapace moale.
Piersicile de vară.
- Mirosul focului de tabără. - O ninsoare liniștită.
Căldura soarelui. A soarelui adevărat.
Nisipul între degete.
La a doua întâlnire, eu și Teri am mers pe plaja Sandy Point.
Teri iubea oceanul. Sincer, și mie îmi place.
Dar nisipul...
Mai puțin.
Un drum la plajă e ca o misiune în război, eu împotriva nisipului.
Trebuie să găsesc locul potrivit,
să deschid scaunele și umbrela și să întind prosoapele.
Nu mi-am dat seama că Teri mă privea.
Am reușit într-un final să aranjez totul
și ea a venit și a dat totul peste cap.
Era cea care putea să mă ducă la nisip.
Era singura care putea face asta.
Pare minunată.
Ai zis că vrei să-ți spun despre ultimul zbor al tatei.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Cine a început? - E rândul meu.
Văd că începi ca la Partida Scoțiană.
- Ești agresiv, fiule. - Schimb și eu ceva.
Medicamentele mi-au oprit tremorul, sunt bine.
Am observat că ți-ai schimbat insigna.
Am fost ales pentru paza președintelui.
Sunt unul dintre cei 50 de agenți, dar totuși... Am vrut să-ți spun personal.
- Ai ocazia să urci în Air Force One? - Da, domnule!
Dumnezeule...
Vrei să-l vezi?
Sigur că da!
Poate zbura cu până la 1.000 km/h.
E echipat cu 85 de linii telefonice.
Și fii atent! Are rachete de apărare împotriva proiectilelor
și poate face față unei explozii nucleare la sol.
Te simți bine?
Nu vei înțelege, fiule.
Nu vei înțelege
până când nu-ți vor crește copiii.
Uită-te unde ai ajuns!
- Uite ce ai realizat, fiule! - Uite ce ai realizat tu, tată!
Fiul unui pilot militar
a devenit unul dintre cei câțiva piloți comerciali de culoare,
iar fiul lui îl protejează acum pe președintele Statelor Unite.
Da...
Uite unde suntem!
Tată, am ajuns aici făcând lucrurile cum trebuie.
Da...
E timpul, tată.
Nu mai poți zbura.
Trebuie să te pensionezi.
Nu e decizia ta.
Nu trebuia să fie, dar ai făcut-o tu.
Ce-ai făcut?
Hârtiile astea nu-ți fură anii de serviciu.
Îți spun: „Felicitări!”, tată.
Asta e tot ce spun hârtiile astea.
Am depus eu cererea, tată.
Am depus-o eu fiindcă știam că tu n-ai s-o faci.
L-am mai văzut de sărbători, dar, fără întâlnirile din aeroport,
situația s-a schimbat.
Relația noastră n-a mai fost la fel.
Boala s-a agravat rapid și l-am pierdut curând după aceea.
Cred că ți-a fost foarte greu să faci asta.
Nu, nu mi-a fost.
El m-a ațâțat.
Nu mi-a fost.
- Ai o moralitate puternică. - Și tare mult m-a ajutat...
Cred că te va ajuta acum.
E timpul să-ți arăt cărțile mele.
Ce ai pentru mine?
Ceva util.
Pari genul de persoană care apreciază un spectacol.
Stai jos. Ți-am pregătit un spectacol.
Adu-i.
De ce au făcut-o?
Asta mă tot întreb.
Cu mine vorbești? Nu înțeleg. Vorbim despre anchetă?
Șemineul. De ce ar construi un șemineu aici?
Nu știu, doamnă.
Suntem într-o peșteră și...
Focul e esențial firii noastre.
Pentru spus povești sau așa ceva?
De ce ați oprit camerele în noaptea crimei?
Spune-i.
Nu are filmarea.
E adevărat, Billy. Foarte adevărat.
Dar avem amprenta voastră digitală.
Știm că voi ați accesat sistemul și ați programat oprirea camerelor.
N-a fost doar în noaptea crimei, ci și în alte nopți.
- De fapt, o faceți de luni bune. - Te rog!
Acest lucru reprezintă mijloacele și ocazia.
- Ne mai trebuie doar motivul. - Ne jucam pe Wii.
Poftim?
Jucam tenis pe Wii.
- Ce naiba e tenisul pe Wii? - Un joc. Un joc video.
Uneori îi mâncăm bomboanele din sertar. O dată am ațipit în patul lui.
Billy i-a probat șosetele.
E adevărul! Oricât de prostesc și neprofesionist sună.
Protejam un președinte într-un buncăr în care nu se întâmplă nimic.
Până s-a întâmplat ceva.
Ne-am dat seama că, dacă închidem sistemul de securitate,
putem juca jocuri video și-i putem folosi lucrurile fără să se întâmple nimic.
Doamne, cât de idioți sunteți!
Toată lumea afară!
Găsește-mi răspunsuri sau caut pe altcineva.
Ziua de azi a fost interesantă.
Credeam că vei recunoaște că te-ai distrat.
- Niciodată! - Nu...
Sunt obosit.
Cifrele 812092 înseamnă ceva pentru tine?
Nu. De ce?
Investighez ceva.
Sunt atât de puțini oameni în lume...
Eu sunt printre cei norocoși.
Dar nu mă simt așa.
Nu apreciez asta.
Nu sunt sigur că trebuia să fiu ales să vin aici.
Sincer, nu știu de ce am fost.
Joci pocher?
Nu mă pasionează.
Mi-am pierdut părinții în copilărie.
Mama, când eram copil, tata, când eram adolescentă.
De-asta am ales îngrijirile paliative.
Tata m-a învățat să joc când eram în gimnaziu.
Era momentul nostru împreună, îmi plăcea.
Jucam cu mulți jokeri.
Jokerii ăștia puteau fi orice carte, ceea ce făcea jocul și mai amuzant,
fiindcă însemna că ai mereu o șansă.
Xavier, ești aici
pentru că te-am ales eu.
Pe toți cei de aici eu i-am ales.
Trebuie să-ți alegi noul agent principal.
- Ți-am zis să faci tu selecțiile. - Le-am făcut.
Cal, lumea se duce naibii.
Tu vei fi la conducere la final, iar persoana asta va fi mereu lângă tine.
Vreau să fie cineva cu care te înțelegi.
Ea cine e?
E din echipă, evaluează și recomandă candidații.
- Gardianul! - Sunt Gabriela.
- Ambele încep cu „G”. - Adevărat.
- Mă pricep la fonetică. - De-asta v-am votat, dle.
- Îmi place de ea. - Dle președinte,
aceștia sunt candidații verificați pentru postul de agent.
Da' știu că-s mulți!
Ăla e pentru tine?
Nu, dle, dar speram să-l citiți pe acesta întâi.
E deja în garda dv., dar am un presentiment bun față de el.
Să mergem pe mâna ta.
Când îl cunosc?
- Așteaptă în hol, dle președinte. - Super!
Vă lăsăm singuri.
Agent Collins, intră.
Descalță-te, te rog.
Asta a fost sarcina mea principală.
Nu magazinele de legume sau cartofii prăjiți.
Am ales cei câteva mii de oameni
care aveau să supraviețuiască, în timp ce restul aveau să moară.
În fiecare zi văd chipurile miilor de oameni pe care nu i-am salvat.
Dar tu...
Tu ai fost jokerul meu.
Dacă ceva mergea prost,
aveam nevoie de cineva care să facă ce e corect cu orice preț.
Deci totul a fost un test?
Voiam să-l cunosc
pe omul din spatele dosarului.
Spune-mi de ce ai scris mesajul pe mână.
Despre ce a fost vorba?
Sunt căsătorit.
Știu.
Ce faci?
Am un mesaj de la președinte.
A zis că, dacă pățește ceva, să te caut.
A zis că Billy Pace e periculos.
Subtitrarea: Cristian Davidovici