Xavier.
Vil du noen gang kunne tilgi meg for det som skjedde?
TIDLIGERE
Jeg har jobben i fire år til før jeg pensjonerer meg på et vakkert sted.
Med mindre noen skyter meg først.
Wildcat er nede. Kode rød.
Noen må ha visst mye. Noen må ha hatt stor tilgang.
Jeg lurte på hvor du var, agent Robinson.
Jeg er her, agent Collins.
Førstedamen tar gutten og forlater meg når jeg er ute av embetet.
Jeg vet det. Du tar ikke feil. Dette vil definitivt drepe meg.
Agent Collins, du skal få topphemmelig informasjon.
Det er en fancy måte å si at det er verdens viktigste boks.
Vi forbereder oss på en enorm katastrofe
som kan forårsake menneskehetens utryddelse i nær fremtid.
Hei, alle sammen.
TOLV ÅR TIDLIGERE
Takk for at dere kom.
Takk for at dere signerte taushetsavtalene.
Jeg vet at det har vært hemmelighetsfullt,
og jeg beklager det, samt den dårlige kaffen.
Noen har reist hit fra andre steder i landet,
og dere har blitt bedt om å unngå småprat og hilsing.
Jeg vet det er rart.
Menneskene i dette rommet er noen av landets fremste hjerner på flere felt.
Hvis du er i dette rommet, er det fordi du er veldig spesiell.
Og du er i ferd med å bli betrodd noe stort.
Bli med meg.
Mannen min syns det er grusomt å fly.
Jeg møtte ham på en bar for nesten ti år siden.
Helt tilfeldig. Kjærlighet ved første blikk.
Hadde jeg ant at han var en pyse i lufta, hadde han kanskje ikke fått en sjanse.
Om det hjelper, kan jeg si at flyet kostet meg 250 millioner dollar.
Jeg brukte ikke så mye på et fly for å krasje.
Ingen gjør det.
Så du er fyren som bygger byer.
Jeg har grunnlagt et byplanleggingsfirma som uttrykker et nytt arkitektonisk språk
med fokus på selvforsynte samfunn.
-Kan jeg komme med en hypotese? -Det er ditt fly.
Hvis jeg ga deg ubegrensede ressurser
som var samlet av noen venner og forretningsbekjentskaper i min situasjon.
Hvis jeg ba deg designe en underjordisk by,
noe som trygt kan tåle alt fra atomeksplosjoner til miljøkatastrofer,
hvis jeg sa at du skulle få det til å føles som hvor som helst i USA...
En by for 25 000 personer som føltes som en hvilken som helst by her.
En by med biler, mobiltelefoner og trær. Hva ville du sagt?
Først ville jeg ledd.
Ok, og så?
Så ville jeg... Jeg ville ledd igjen,
og sagt at det er umulig.
Du vet... 25 000 personer.
Du må ha et område på størrelse med Toledo.
Ingen pengesum lar deg grave ut så stort
at et underjordisk rom ville føles som...
Vel, som Toledo. Det er ikke mulig.
Selvsagt.
Jeg har hørt dette.
Hvis du må tisse, gjør det nå.
Vi lander snart.
FOTOGRAFERING FORBUDT STOPP
Bygg byen min til meg.
BREDDEGRAD/LENGDEGRAD
NADRAS LEKEBUTIKK
KAFFE
SKRANKE
VÅR FJELLHYTTE
Meg igjen.
-Det virket ikke i butikken igjen. -Alt i orden. Det ordner vi.
TEMPERATURKONTROLL, SOLSPOR, HIMMELKONTROLL
For tre år siden kom vi hit, og Cal godtok å forlenge presidentskapet.
Sorgen og tristheten har bleknet. Men i dag er en veldig trist dag.
Hei.
-Selger du champagne på glass? -Jeg har hvitvin.
Du kan få et sugerør og blåse bobler i den.
Nei takk. Hvitvin uten sugerør, takk.
Feirer du?
Noe sånt.
Mystisk. Det er kult.
-Takk. -Takk.
-Jeg solgte nettopp mitt oppstartsselskap. -Jaså? Gratulerer.
Er du ikke imponert?
Vi er i San Francisco. Halve baren har nok solgt et oppstartsselskap.
Det er et sky-oppstartsselskap. Demesne. Du har sikkert lest om det.
Nei, jeg er mer en analog fyr, men bra for deg. Høres stort ut.
Ja. Vel, hvis aksjene beveger seg som jeg tror,
er jeg neste år verdt...
...14 milliarder dollar.
Jeg ble nettopp verdens rikeste kvinne som har skapt sin egen formue.
Beklager. Jeg vet ikke hvorfor jeg sa det. Jeg trengte nok bare å si det høyt.
Nei, jeg skjønner.
Ja, jeg...
Faktisk feirer jeg også.
-Gjør du? -Ja.
Softballaget mitt vant mesterskapet i kveld.
Fast-pitch softball.
Jeg kommer til å være verdt 34 milliarder, ikke 14 milliarder dollar.
Jeg vet ikke hvorfor jeg løy.
Det var slow-pitch softball.
Jeg løy fordi jeg håpet på sex med deg.
Hva var unnskyldningen din?
Du kommer til å ødelegge livsplanen min, ikke sant?
Det kommer vel an på livsplanen din.
Jeg er her.
Jeg er her, kjære.
Jeg er her.
Jeg er her, kjære.
Hører du meg?
-Er du der, Xavier? -Jeg er her. Jeg er her.
Hei, røre, røre, røre.
Sving, røre.
Skjønte du den? Dette er pannekakerøre.
Veldig morsomt. Robinson elsker det.
Agent Pace, det holder.
Hun spiller kul nå, men hun synes jeg er råmorsom.
Se nå. Sånn, ja.
Og en fastball rett over midten, og hei!
Publikum går amok når røren rører tallerkenen.
Agent Collins, du må bli med meg.
Dra. Jeg kom for å hjelpe barna på skolen.
Og jeg fikk Pres til å pakke lunsjen så de får næringsstoffer.
Ingen fare. Alt er i orden. Pakk sekkene deres.
Ingen vet hva som har skjedd ennå. Og de som gjør det, går helt amok.
Har dere en mistenkt?
Har dere funnet drapsvåpenet?
Har dere tatt DNA-prøver?
-Agent Robinson, har dere noen DNA-treff? -Herregud, Collins! Nei.
Ingen hovedmistenkte.
Faren og ekskona har alibi.
Ikke noe våpen. Brooks og Rainey graver i søpla, de er misfornøyde.
Obduksjonen er i morgen. Og ja, selvfølgelig kjørte vi DNA-et.
Dessverre er ressursene våre her nede begrenset
med tanke på at teknologien eksisterer
for å sørge for at folk ikke gifter seg med søskenbarna sine om hundre år.
Har du noe å si? Si det.
Jeg forstår bare ikke hvorfor, av alle som kan lede dette,
de valgte den ene personen som lå med offeret.
Jeg er ren, Xavier.
Kameraet var nede fra 22.42 til 00.13 den natta
mens fyren din sov på sofaen.
Og fra 22.42 til 00.13 den natta var jeg på kroen og drakk med noen venner.
Den andre grunnen, og det er kanskje bare meg,
er at jeg faktisk brydde meg om offeret, og jeg vil ikke hvile før jeg finner svar.
Du er for nær dette.
Kanskje jeg ikke hatet offeret i hemmelighet
og stengte av åstedet i 30 min før jeg meldte fra om det første drapet her nede.
Drapet på presidenten vår.
Nettbrettet hans er borte.
Veldig viktige folk er veldig opprørte.
Du bør gjøre deg klar. De har spørsmål.
Gi oss våpenet ditt.
Det er en glorifisert Nerf-pistol, ikke et våpen, men greit. Slå deg løs.
Hvis du ikke har noe å skjule, burde det ikke være et problem.
Sett deg.
Opp med armene.
Bør vi frykte for sikkerheten?
-La oss ikke overreagere. -Overreagere?
-Kom igjen, Henry. -Presidenten hadde vakthold.
-Og han ble drept i boligen. -Nei, det ble han ikke.
Cal Bradford døde av naturlige årsaker, sannsynligvis hjerteinfarkt.
Hvis du virkelig tror at du kan kontrollere dette...
Skal jeg lage lasagne eller bestille?
Du er midt i fusjonen og har styret i ræva. La oss bestille mat.
-Godt poeng. Når det er sagt... -Lasagne!
Folket har talt.
-Jeg henter isen. -Hei, Dylan, ikke for langt frem.
Mamma, kom igjen. Kan vi gjøre iskremgreia?
Pappa, kan vi?
Jeg henter resten. Jeg møter deg utenfor.
-Du er så sexy når du gjør som jeg vil. -Jeg vet det.
-Ser du det? -Jeg ser det.
Er det en sandwich, en kjeks eller et beger?
Sandwich.
Firkantet eller rund?
-Firkantet. -Ok. Jeg skal se hva jeg finner.
-Hest? -Hest.
Vi skal ha dessert, og du kan få brokkoli eller riskake.
Hva er dette?
-Jeg spiser den bare. -Ok.
Vær rask.
Hva? Greit, jeg spiser den.
Ok, bra. Jeg ringer deg senere.
Styret godkjente fusjonen. Den går gjennom.
-Jøss, hørte du det? -Det var mye unødvendig bekymring.
-Nei. -Ja.
Dylan?
Dylan! Hei, Dylan!
Nok!
Om ti minutter får lokalsamfunnet varsling om et krisemøte i rådhuset.
De vil samles her, og vi vil dele den sjokkerende nyheten
om at presidenten har dødd av naturlige årsaker fredelig i sengen.
Vi vil umiddelbart ta Henry i ed,
noe som vil roe alle ned, for det vil minne samfunnet vårt på
at vi har et funksjonelt system på plass.
For resten av dere vil vaktholdet økes til vi får noen svar.
Så hvis dere herrer bare skjenker dere en drink
eller drar i pikkene deres
eller hva enn dere må gjøre for å roe dere ned
så vi kan vise at vi står samlet...
...hadde det vært supert.
Dr. Torabi, blir du med meg?
Armen rett. Fingrene flate.
Han er klar.
For ordens skyld, er ditt navn Xavier Collins?
-Stemmer det? -Sist jeg sjekket.
-Ja eller nei, takk. -Ja.
Du har to barn, James og Presley, korrekt?
Ja.
Kona di var dr. Teri Collins. Hun er død, korrekt?
Dr. Teri Rogers-Collins. Med bindestrek.
Svar på spørsmålet.
Ja. Dr. Teri Rogers-Collins var kona mi. Ja, hun er død.
Når var siste gang du så Cal Bradford i live?
Som jeg sa i går, fulgte jeg presidenten til rommet hans kl. 22.04.
-Og når fant du liket? -Jeg banket på døra hans kl. 08.01.
Da fant jeg ham liggende ved siden av sengen.
-Hvor lenge var du der inne? -Jeg vet ikke.
Vet du ikke?
Jeg vet ikke hvor lenge jeg så på ham. Jeg visste bare at han var død.
Jeg visste bare at jeg hadde mistet ham.
Tok du noe fra åstedet?
Nei.
Så hvorfor forsinkelsen?
Hvorfor ringte du agent Pace?
Agent Pace var den eneste jeg kunne stole på.
-Dekker du for agent Pace? -Nei.
Jeg ville ikke følge rutinene,
for sjefen min hadde sex med presidenten, og han lå død på gulvet.
Dere vet vel at hun lå med ham?
Det var ingen stor hemmelighet, men det er likevel viktig for konteksten.
Du var den siste som så presidenten i live.
Ingen gikk inn i rommet fra du lukket døra...
Bare still det jævla spørsmålet.
Drepte du ham?
Nei.
Jeg drepte ikke Cal Bradford.
-Fortell trinn for trinn. -Får jeg?
Hva skjedde i det rommet?
Presidenten pleier å være oppe før klokka åtte, men ikke denne dagen.
Jeg banket på døra tre ganger før jeg gikk inn.
Jeg så liket hans på bakken, fullt av blod.
Jeg sjekket pulsen hans. Den var borte.
Jeg fryktet at det hadde vært et tyveri...
Takk, agent Robinson.
-Jeg var... -Takk.
Xavier.
Hei, jeg heter Gabriela Torabi. Husker du meg?
-Du var presidentens terapeut. -Jeg var din også.
-Én gang. -Det stemmer, ja.
Vi hadde én time sammen tidlig.
Jeg har bare ett spørsmål til. Det er...
Det er litt uformelt, men prøv å svare ærlig.
Er en del av deg glad for at Cal er død?
SI JA.
Ja.
Som jeg har sagt 19 ganger, jeg er ingen avhørsleder.
Men du så at verdiene hans forble stabile.
-Hva tror du? -Jeg tror han snakker sant.
Hvorfor?
Hvis han er en så god løgner,
hvorfor skulle han innrømme at han hatet mannen som ble drept?
Det stemmer ikke.
Mr. og mrs. Redmond, takk for at dere ville møte meg.
Vi har behandlet Dylan i over halvannet år.
Han har fått bedre pleie enn noen annen pasient jeg har sett.
Verdens beste leger, banebrytende behandling.
Dessverre tror jeg det er på tide med en umulig samtale.
-Hva? -Nei.
-Herre... -Nei.
Spesialisten i Japan var optimistisk.
Noe som jeg har fortalt dere er noe vi trenger mye mer av her.
-Han skulle se på de siste bildene... -Han gjorde det. Han gjorde det.
Jeg finner en annen.
Jeg skal finne en som er bedre.
Jeg har bedt noen om å være med oss.
Dette er dr. Gabriela Torabi.
Hun er en av verdens beste terapeuter og sorgspesialister.
-Hun har hjulpet mange i deres situasjon. -Nei.
-Bare...
-Mrs. Redmond? -Unnskyld meg.
-Opp med armene. -Du bør ha rett.
Du tok meg med hit fordi jeg alltid har rett.
Jeg tok deg med hit fordi jeg beundrer buksedraktene dine.
Faen, Samantha, det er kanskje det fineste du har sagt til meg.
Agent Collins, bli med meg.
Jeg setter pris på at du deltok på det.
Vi er alle nervøse her.
-Vet du hva jeg gjør her? -Ja, ma'am.
Alle ser ut til å ta instrukser fra deg.
Presidenten så ut til å ta instrukser fra deg.
Vet du hvorfor jeg kalles Sinatra?
-Du kan snakke fritt. -Jeg antok at det var på grunn av hattene.
-Søtt. -Takk.
Jeg ble et vandrende leksikon om agent Collins i går.
Enebarn.
Bestefar, Tuskegee-flyger.
Faren din var en av de første svarte ruteflypilotene.
Det er litt av en arv. De må ha vært så stolte av deg.
Mannen som tok en kule for presidenten.
De siste dagene må ha vært tøffe for deg.
Robinson fortsetter etterforskningen, men for å sikre hans ettermæle,
vil vi fortelle alle at presidenten døde av naturlige årsaker.
Vi tror det er det beste for samfunnet.
-Hvorfor brukte kona di bindestrek? -Faren hennes døde da hun var veldig ung.
Hun ville ikke at navnet hans skulle dø med ham.
-Det gir mening. Har du nettbrettet? -Nei, det har jeg ikke.
Du får permisjon de neste to ukene, og så overflytter vi deg.
-Jeg tror jeg er til bedre nytte... -Det tror ikke jeg. Og jeg er viktigere.
-Robinson sier at du har barn. -Ja, det har jeg. En gutt og ei jente.
Det må være tøft uten moren deres.
Jeg hadde to barn.
Takk for at du ville møte meg.
Det har gått litt tid.
Hvordan går det?
Ikke så bra, for å være ærlig.
Alle sa at tiden ville hjelpe.
Men det gjør den ikke.
Det har gått seks måneder.
Den hjelper ikke.
Tiden gjør det faktisk verre, for den tar meg lenger vekk...
...fra da han var her.
Du var snill mot meg da.
Du hjalp meg, og jeg trenger din hjelp...
...akkurat nå.
Selvsagt. Ja. Ja.
Men helbredelse er en lang og treg prosess.
Ja. Jeg har ikke noe ønske om å bli...
...helbredet.
Jeg er ødelagt for alltid.
Ekteskapet mitt er ødelagt for alltid.
Men jeg har en stor bedrift
der titusenvis av mennesker er avhengige av meg.
Og jeg har en datter. Jeg har fortsatt datteren min.
Og hvis hun så mye som nyser, stopper hjertet mitt.
Og jeg må fungere for henne.
Jeg trenger ikke å helbredes.
Jeg må bare fungere godt nok til å tenke på noe annet
enn å hoppe fra et jævla tak!
Jeg betaler deg.
Jeg... Du blir rikere enn dine villeste drømmer.
Du trenger ingen andre klienter. Så jeg bare...
Hun er alt jeg har, så du må hjelpe meg.
-Samantha, jeg... -Hjelp meg.
Du må hjelpe meg.
Vil du hjelpe meg?
Jeg hadde to barn, og jeg mistet ett av dem.
Tro meg, det kommer man aldri over.
Ta permisjon.
La dette ligge.
Mikrofonsjekk om fem minutter.
Herregud, førstegutten ser ekstra patetisk ut i dag.
Har de triste øyevippene hans blitt lengre?
Lisa!
Jeg mener det på en god måte. Det fremhever hele stilen hans.
RÅDHUSMØTE GÅ TIL TORGET
Jeg vet ikke hva dette er, men la oss gå dit sammen.
Denne veien, folkens. Kom.
Hei. Kom det en fyr forbi her på min alder? Teit frisyre.
Alle på din alder har teit frisyre.
Om du mener Jeremy Bradford, er han i mediarommet.
Kult. Takk.
-Hvorfor er du ikke på rådhus-greia? -Hvorfor er ikke du?
Hallo, Xavier.
Fru førstedame, hvordan går det med deg?
Jeg har ingen anelse, Xavier.
Jeg har lenge latt som om jeg var en del av en typisk amerikansk familie
mens vi bodde i hvert vår hus, latt som om jeg var en kjærlig kone
til embetsperioden tok slutt.
-Det var ikke bare på liksom. -Jeg vet det.
-Han tilba deg. -Å, jøss.
Han gjorde det.
Husker du da du spilte basketball lørdag morgen i Det hvite hus?
Ja.
Cal var så glad for å ha deg på laget fordi han...
Han bare antok at du ville være god.
Cal var...
-Rasist. -Han elsket utdaterte stereotypier.
-Vi lar det være med det. -Ok.
Han ble selvsagt overrasket over å finne ut at du spilte middelmådig.
Han kom løpende inn på soverommet dryppende av svette,
med håret klistret til pannen som en seksåring.
-"Jeg er bedre enn ham." -Han var ikke bedre enn meg.
Vel, jeg var ikke der.
Men han likte hvor hardt du spilte.
At du aldri stoppet. "Mannen er nådeløs", sa han.
De vil fortelle alle at Cal døde av naturlige årsaker.
-Jeg vet det. -De lot meg ikke se liket.
Jeg så liket.
Han elsket deg. Mannen som var alt han følte at han ikke var.
Den standhaftige mannen som aldri stoppet.
Mamma.
-Hvor skal du, mamma? -Jeg skal på en jobbreise, husker du vel?
Jeg vil ikke at du skal dra for alltid.
Hei.
Hør her.
Jeg kommer alltid tilbake, ok?
Jeg kommer alltid tilbake for å ta vare på deg.
Gå til ham.
Velkommen, mine damer og herrer, til årets konferanse.
Vi har noen spennende foredrag til dere
om global sikkerhet, cyberteknikk, klimaendringer og mye mer.
Vi er her for å begynne det vi håper vil bli
ikke bare samtaler eller prosjekter, men fremtiden til vår verden.
Innen et år vil 20 prosent av alle husdyr dø av fluoroseforgiftning.
Jeg får vel avslutte tidlig
siden dette foredraget tydeligvis er det man hopper over.
Ironisk, for det er det eneste som betyr noe.
Jeg vet at dette høres ganske søkt ut, men vet du når det ikke vil virke søkt?
Om mindre enn ti år, når en tsunami oversvømmer hele østkysten av USA.
Jeg er ferdig.
Unngå å bli tråkket på på vei ut, med mindre det er bedre enn å drukne.
Hei, vent.
Sam!
Den fyren var morsom, ikke sant?
Ja.
Hvordan går det?
Det går bra.
Takk, senator.
Ja?
Det er vel litt over et år siden du mistet sønnen din.
Ett år. Det er...
Det er vanskelig.
Det må føles som ingen tid for deg.
Jeg kan ikke forestille meg det.
Han var så søt.
Jeg husker at han løp rundt i en sandkasse.
Han la store håndfuller med sand på hodet sitt.
Jeg er lei for det. Jeg...
Nei, ikke vær det.
Ingen...
Ingen har snakket til meg om Dylan på lenge.
Takk, Cal.
Jeg skjønner nå hvorfor folk liker deg.
Det er på grunn av håret.
Men du er ekte vare, Sam.
Du får folk til å rette seg opp når du går inn i et rom.
Faren min sier det hele tiden.
-Hvordan går det med faren din? -Fortsatt bare et snev av demens.
Han er fortsatt seg selv, han knuser meg fortsatt med utsagn som:
"Du tror du er Dean Martin som går rundt med kuken ute."
"Du er en vits. Du er Peter Lawford. Du er bare med på grunn av familien din."
-Herregud. -Ja.
Det var første juledag. Min kjære pappa.
Ja. Han sier...
Han sier at du er Sinatra, forresten.
-Den klare lederen. Den rette. -Jeg vet nå ikke det.
Jeg har en greie, en lidelse der jeg plukker meg i håret.
Jeg blir skallet. Noen ganger må jeg bruke hatter.
Jeg er ingen Sinatra.
-Jeg savner ungen min. -Jeg vet det.
Hei, du!
-Hvis det skjer... -Det kommer til å skje.
-Og det vil skje det neste tiåret. -Så hva gjør vi?
Jeg har en datter!
Hva gjør vi?
Du graver det største hullet du kan og går inn i det.
Herregud. Noen burde skaffe fyren en plass på komiklubben.
-Skal du på neste foredrag? -Nei, jeg er ferdig med prat.
Takk for at du spurte om Dylan.
Hei, vent!
-Samantha. Et par tanker om talen. Her... -Bare les den, Henry.
Du er ikke valgt for å ha tanker.
Kjære landsmenn, jeg er redd jeg har forferdelige nyheter.
President Cal Bradford døde tidlig i går morges.
Går det bra?
Faren min er død.
De... De tok med alle til arenaen for å fortelle det.
Jeg ba om at alle fikk den fryktelige nyheten sammen
så vi kunne bli trøstet av vennene våre og lokalsamfunnet vårt.
De som har hjulpet oss å sørge og helbrede de siste tre årene.
Jeg ignorerte ham i går.
Det betyr at krangelen vår i forrige uke var...
Det var siste gang jeg snakket med ham.
Jeg sa at han var grunnen til at så mange er borte.
Jeg sa at jeg ønsket han var død.
Det er det siste jeg sa til faren min.
Om noen øyeblikk skal jeg avlegge ed og bli vår neste president.
Men først vil jeg si noen ord om Cal.
Han...
Han elsket elendig 80- og 90-tallsrock.
Da jeg var yngre, danset han rundt med meg og skrek så høyt han kunne. Og...
Og så vokste jeg opp og fortalte ham hvor teit jeg syntes musikken hans var.
Nå er jeg her og hører på musikken faren min elsket.
Musikken jeg sa jeg hatet.
Cal var den typen som gikk bort til en fremmed på en parkeringsplass
og sa noe ømt til dem, noe de virkelig trengte,
bare fordi han merket at de hadde det vondt.
Pappa liker fly.
Han har flysertifikat og alt.
Han pleide å snakke om fly hele tiden.
Og hver gang sa jeg til ham at han var en stor dust.
Han snakker aldri om dem lenger.
Jeg skulle gjerne hørt ham skravle om fly igjen.
Hva hørte du på av din fars teite 80- og 90-tallsrock?
Kjenner du til denne?
Spill den for meg.
Jeg tar ikke ansvar for det du nå får høre.
Og?
Kanskje det ikke er så ille at verden gikk under.
Ja. Drittsekkene ba om det.
Vil... Vil du se noe kult?
-Ja? -Ja.
Ok. Kom igjen.
Går det bra?
Kommer du på noen viktige sekssifrede koder her nede?
Passord? Symbol?
Nei. Hvordan det?
I 15 år var jeg agent i den virkelige verden.
Spørsmålet jeg alltid fikk, var:
Er det vanskelig alltid å se på alt, alltid lytte, aldri snakke.
Og jeg svarte alltid: "Det er jobben min."
Jeg var veldig flink i jobben min, Billy, og jeg har fulgt med på henne.
Sinatra.
Jeg har hørt på henne.
Og det er noe som ikke stemmer med den kvinnen. Jeg føler det på meg.
Fyren vår er borte, og hun er midt oppi det hele.
Hun er den mektigste her nede.
Ja. Og jeg skal felle henne.
Hvordan?
Jævlig forsiktig.
Hei, mamma.
Er alt i orden?
-Holder du ut? -Ja, det går bra.
Ikke vær oppe for sent.
Ingen har egentlig lov til å være her nede.
Fy faen.
Se opp for denne greia.
Mamma?
Ja, vennen, jeg er her.
Kommer jeg til himmelen?
Det går bra. Du kan si det. Jeg vil at du skal si det.
Jeg tror du gjør det.
Ja.
Hvordan tror du det er der?
Husker... Husker du dette stedet?
Jepp.
Hvor er vi? Pappa, kommer mamma?
-Klarer hun seg? -Jeg vil til mamma!
Kom igjen.
Greia med himmelen er...
...at den er alt du vil den skal være.
Så... si det, du.
Hvordan vil du at det skal være?
Jeg vil det skal være som her, men med flere rideturer.
Vel, da...
Vel, da blir det sånn.