Xaviere.
Dokážete mi někdy odpustit za to, co se stalo?
V PŘEDCHOZÍCH DÍLECH
Mám před sebou další čtyři roky, než se stáhnu na nějaké krásné místo.
Pokud mě teda někdo dřív nezastřelí.
Wildcat padl. Rudý kód.
Někdo toho musel hodně vědět a mít přístup.
Tak tady jste, agentko Robinsonová.
Ano, jsem tady, agente Collinsi.
První dáma si vezme dítě a opustí mě na konci volebního období.
A máte pravdu, Xaviere.
Tohle mě rozhodně zabije.
Agente Collinsi, svěříme vám
přísně tajnou informaci.
Chce říct, že to je nejdůležitější schránka na světě.
Připravujeme se na obří katastrofu,
která může v blízké budoucnosti znamenat zkázu pro lidstvo.
Zdravím vás.
O 12 LET DŘÍVE
Díky, že jste přišli.
Díky, že jste podepsali mlčenlivost.
Vím, že je to celé tajemné,
a za to se omlouvám.
I za tu hroznou kávu.
Vím, že jste přijeli ze všech koutů země
a požádali vás,
abyste se nezdravili a nepředstavovali se.
Vím, že je to divné.
Lidé v této místnosti jsou nejvýznamnější vědci
z mnoha oborů.
V této místnosti jste proto, že jste výjimeční.
A svěříme vám něco zásadního.
Pojďte za mnou.
Můj manžel nesnáší létání.
Poznala jsem ho před deseti lety v baru.
Náhodné setkání. Láska na první pohled.
Kdybych věděla, že se bojí létat,
nedala bych mu šanci.
Jestli to pomůže, tohle letadlo mě stálo 250 milionů dolarů.
Neutratím tolik za letadlo, co se zřítí.
To si říkají všichni.
Takže vy stavíte města?
Jsem zakladatel architektonické a urbanistické firmy,
která se novými způsoby zaměřuje
na soběstačné komunity.
Můžu mít hypotetickou otázku?
Je to vaše letadlo.
Kdybych vám dala neomezené zdroje
shromážděné mými přáteli a obchodními partnery,
kteří jsou na tom jako já...
Kdybych po vás chtěla navrhnout podzemní město,
které přestojí vše
od jaderného výbuchu po ekologickou katastrofu.
Kdybych chtěla, aby vypadlo jako obyčejné americké město,
město pro 25 000 lidí, které se podobá našim městům,
město s auty, mobily a stromy, jak byste reagoval?
Nejdřív bych se začal smát.
Dobře. A pak?
Pak bych se smál dál
a řekl vám, že je to nemožné.
Město pro 25 000 lidí.
To byste musela mít prostor o velikosti Toleda.
Nikdo nemá prostředky, aby vykopal prostor,
kam by se vešlo město, co bude...
jako Toledo. Je to nemožné.
Jistě.
Přesně to mi řekli.
Jestli chcete čůrat, běžte teď.
Budeme přistávat.
ZÁKAZ FOTOGRAFOVÁNÍ
Postavte mi mé město.
RÁJ
zeměpisná šířka zeměpisná délka
NADŘINA HRAČKÁRNA
KÁVA
ODBORNÁ LITERATURA
Náš domov v horách
To jsem zase já.
V obchodě zase nefungoval.
Naskenujte ho.
KONTROLA TEPLOTY SLEDOVÁNÍ SLUNCE, KONTROLA NEBE
Dorazili jsme sem před třemi lety a Cal pokračoval ve vládě.
Společně jsme překonali žal
a ukočírovali smutek.
Ale dnes je velmi smutný den.
Dobrý den.
Máte rozlévané šampaňské?
Mám bílý víno.
Můžu vám dát brčko, abyste si udělala bubliny.
Ne, děkuji. Bílé víno, bez brčka.
Díky.
Slavíte?
Něco takového.
Záhadná.
To je super.
Díky.
Prodala jsem svůj start-up.
Jo? Gratuluju.
Neohromilo vás to?
Jsme v San Franciscu.
Polovina baru nejspíš prodala start-up.
Je to cloudové úložiště. Demesne?
Nejspíš jste o tom četl.
Ne, na počítače moc nejsem. Ale gratuluju.
Zní to zajímavě.
Jo. Pokud...
budou akcie pracovat, jak čekám,
budu mít do roka jmění v hodnotě...
čtrnácti miliard dolarů.
Právě jsem se stala nejbohatší ženou, co se sama vypracovala.
Promiňte. Proč vám to říkám?
Asi jsem to prostě chtěla říct nahlas.
Ne, já to chápu.
Jo...
Vlastně...
já taky oslavuju.
-Vážně? -Jo.
Můj softbalový tým dnes vyhrál šampionát.
Je to rychlý softbal.
Ve skutečnosti budu mít 34 miliard, ne jen 14.
Nevím, proč jsem lhala.
Byl to klasický softbal.
Doufal jsem, že se se mnou budete chtít vyspat.
Jakou výmluvu máte vy?
Úplně mi rozkopeš můj životní plán, že jo?
To záleží na tvém životním plánu.
Jsem tady.
Jsem tady, zlato.
Jsem tady.
Jsem tady, zlato.
Slyšíš mě?
Jsi tam, Xaviere?
Jsem tady.
Jdu na pánev...
a odpaluju!
Chápete?
Dělám, že je to pálka.
Je to legrační.
Robinsonová se směje.
Agente Paci, dost.
Hraje si na drsňačku,
ale myslí, že jsem vtipný.
Sledujte. Jdeme na to.
Rychlý nadhoz přímo na střed a... hej!
Diváci šílí, když vidí, jak se trefil.
Agente Collinsi, půjdete se mnou.
Běž.
Vypravím děti do školy
a Pres připravila oběd, který má dost živin nebo čeho.
Nebojte se. Všechno je v pořádku.
Připravte si batohy.
Nikdo zatím neví, co se stalo.
A lidé, kteří to vědí, jsou naprosto nepříčetní.
Takže...
máte podezřelého?
Máte vražednou zbraň?
Našli jste nějakou DNA?
Agentko, máte nějakou shodu DNA?
Proboha, Collinsi!
Ne.
Žádní podezřelí.
Otec a bývalá žena mají alibi.
Žádná zbraň.
Brooks a Rainey se neochotně
hrabou v odpadcích.
Zítra je pitva.
A ano, DNA jsme prověřili.
Bohužel máme omezené prostředky,
jelikož technologie DNA má zajistit,
aby si lidé za sto let
nebrali své příbuzné.
Chcete něco říct?
Řekněte to.
Jen nechápu,
proč vyšetřování vede člověk, co spal s obětí.
Jsem čistá, Xaviere.
Záznam byl přerušen od 22:42 do 0:13,
zatímco váš agent spal na gauči.
Od 22:42 do 0:13
jsem byla s přáteli v hospodě.
Dalším důvodem, a to je jen můj pohled,
může být, že mi na oběti záleželo.
Nepřestanu, dokud nenajdu odpovědi.
Jste moc blízko.
Já nejsem ten, kdo tajně nenávidí oběť
a uzavřel místo činu na 30 minut,
než ohlásil první vraždu tady dole.
Vraždu našeho prezidenta.
Jeho tablet je pryč.
Důležití lidé jsou velmi naštvaní.
Připravte se.
Mají otázky.
Odevzdejte zbraň.
Je to vylepšená nerfka,
žádná zbraň, ale prosím.
Užijte si to.
Jestli nemáte co skrývat, tak to není problém.
Posaďte se.
Ruce nahoru.
Máme se bát o svou bezpečnost?
Nepřehánějme.
-Prosím? -No tak, Henry.
Prezident měl ochranku
a byl zavražděn ve svém domě.
Nebyl.
Cal Bradford zemřel přirozenou smrtí, zřejmě na infarkt.
Vážně si myslíte, že to zvládnete ututlat?
Vážně?
Mám udělat lasagne, nebo něco objednáme?
Jste uprostřed fúze. Rada po tobě šlape.
Prostě si něco objednáme.
To je pravda.
Lasagne!
Lid promluvil.
Dylane, neutíkej daleko.
Mami, no tak. Můžeme si dát zmrzlinu?
Tati, můžeme?
Seženu zbytek věcí. Sejdeme se venku.
Jsi tak sexy, když děláš, co chci.
Já vím.
Vidíš ji?
Vidím ji.
Je to sendvič, kornout nebo kalíšek?
Sendvič.
Obdélníkový, nebo kulatý?
-Obdélníkový. -Dobře.
Dobře. Najdu ji.
-Kůň? -Kůň.
My si dáme dezert a ty si můžeš dát brokolici.
Co je to?
Před ní bys neměla.
-Prostě ji sním. -Dobře.
Mluv rychle.
Co?
-Ne. -Tak ji sním já.
Tak dobře.
Zavolám ti později.
Rada schválila fúzi.
Vyjde to.
Páni, slyšíš to?
Dělali jsme si zbytečné starosti.
Ne, nesmíš.
Maminka řekla ne.
Dylane.
Dylane. Hej, Dylane!
Dost!
Za deset minut
vyhlásíme naléhavou schůzi na radnici.
Shromáždí se tady
a my jim sdělíme šokující zprávu,
že prezident zemřel přirozenou smrtí
ve své posteli.
Jeho místo okamžitě převezme Henry,
což všechny uklidní, protože uvidí,
že náš systém funguje.
Pokud jde o vás,
posílíme vaši ochranku, dokud nenajdeme odpovědi.
Takže si, pánové, nalijte drink
nebo si zatahejte za ptáka
nebo udělejte, co chcete, abyste se zklidnili
a mohli jsme ukázat, že jsme jednotní.
Budu vám vděčná.
-Paní doktorko, pojďte se mnou. -Ano.
Natáhněte ruce a rozevřete prsty.
Je připravený.
Pro záznam, jmenujete se Xavier Collins.
Je to tak?
Pokud vím.
Ano, nebo ne.
Ano.
Máte dvě děti, Jamese a Presley, je to tak?
Ano.
Vaše žena byla doktorka Teri Collinsová.
Zemřela, je to tak?
Dr. Teri Rogers-Collinsová. Měla pomlčku.
Odpovězte na otázku, prosím.
Ano. Dr. Teri Rogers-Collinsová byla moje žena.
Ano, zemřela.
Kdy jste naposledy viděl Cala Bradforda živého?
Jak jsem uvedl včera,
doprovodil jsem prezidenta do pokoje a šel spát ve 22:04.
A kdy jste objevil jeho tělo?
Zaklepal jsem na dveře v 8:01
a našel ho ležet vedle postele.
Jak dlouho jste tam byl?
Nevím.
Nevíte?
Nevím, jak dlouho jsem se na něj díval.
Věděl jsem, že je mrtvý.
Že jsem ho neochránil.
Vzal jste něco z místa činu?
Ne.
Tak proč to zpoždění?
Proč jste zavolal agenta Pace?
Byl jediný, komu jsem mohl věřit.
-Kryjete agenta Pace? -Ne.
Nechtěl jsem postupovat standardně,
protože má šéfová spala s prezidentem,
který ležel mrtvý na zemi.
Všichni víte, že s ním spala, že?
Nebylo to tajemství, ale pořád je to důležitá informace.
Jste poslední, kdo viděl prezidenta živého.
Nikdo tam nevešel poté, co jste zavřel.
Už se sakra zeptejte.
Zabil jste ho?
Ne.
Nezabil jsem Cala Bradforda.
-Popište mi to. -Můžu?
Co se v tom pokoji stalo?
Prezident obvykle vstává před osmou,
ale tentokrát nebyl vzhůru.
Než jsem vstoupil, třikrát jsem zaklepal.
Viděl jsem jeho tělo na zemi, celé od krve.
Zkontroloval jsem mu puls.
Nic.
Bál jsem se, že něco ukradli...
Díky, agentko.
-Zrovna... -Díky.
Xaviere.
Dobrý den, jsem Gabriela Torabiová.
Vzpomínáte si na mě?
Prezidentova terapeutka.
A taky vaše.
Jednou.
Ano.
Na začátku jsme spolu měli jedno sezení.
Mám pro vás už jen jednu otázku. Je to...
Je méně formální,
tak odpovězte upřímně.
Máte trochu radost, že je Cal mrtvý?
ŘEKNĚTE ANO
Ano.
Jak jsem řekla, nejsem zvyklá vést výslechy,
ale jeho hodnoty byly stabilní.
Co myslíte?
Myslím, že mluví pravdu.
Proč?
Kdyby byl tak zkušený lhář,
proč by přiznával, že nenávidí zavražděného?
To nedává smysl.
Pane a paní Redmondovi, díky, že jste přišli.
Dylana léčíme přes rok a půl.
Má lepší péči než ostatní pacienti.
Má nejlepší doktory na světě, špičkovou léčbu.
Bohužel je čas promluvit si o nemožném.
-Co? -Ne.
-Bože... -Ne.
Ten japonský specialista byl optimistický.
Jak už jsem vám říkala,
měli bychom mít stejný přístup.
Podívá se na poslední vyšetření
-a... -Viděl je.
Viděl je.
Najdu někoho jiného.
Najdu někoho lepšího.
Někoho jsem sem přizval.
Tohle je doktorka Gabriela Torabiová.
Prvotřídní terapeutka a specialistka na zármutek.
Odvedla úžasnou práci s mnoha lidmi ve vaší situaci.
Ne.
-Ne. -Jen...
-Paní Redmondová. -Promiňte.
-Ruce nahoru. -Snad máte pravdu.
Přivedla jste mě, protože mám vždy pravdu.
Přivedla jsem vás, protože obdivuji vaše kostýmy.
Sakra, Samantho,
to je to nejhezčí, co jste mi kdy řekla.
Agente Collinsi, pojďte se mnou.
Vážím si vaší spolupráce.
Všichni jsme z toho nesví.
Víte, co tady dělám?
Ano, madam.
Vím, že se vámi všichni nechávají vést.
Prezident se vámi nechával vést.
Víte, proč mi říkají Sinatra?
Můžete mluvit otevřeně.
Myslel jsem, že kvůli kloboukům.
Hezký.
Děkuji.
Od včerejška o vás mám encyklopedické znalosti.
Jedináček.
Dědeček byl letec z Tuskegee.
Otec byl jedním z prvních černých pilotů komerčních letů.
Je to velký odkaz.
Museli být pyšní,
když jste schytal kulku za prezidenta.
Poslední dny pro vás musely být těžké.
Robinsonová bude pokračovat ve vyšetřování,
ale pro zachování jeho památky
všem řekneme, že prezident zemřel přirozenou smrtí.
To je pro komunitu nejlepší.
Proč vaše žena používá pomlčku?
Její otec zemřel, když byla malá.
Nechtěla, aby jeho jméno zemřelo s ním.
To dává smysl.
Máte ten tablet?
Nemám.
Couvni.
Příští dva týdny budete mít dovolenou
a pak vás přeložíme.
-Myslím, že bych se uplatnil... -Já ne.
A já jsem důležitější.
Robinsonová říkala, že máte děti.
Ano.
Kluka a holku.
Musí to být bez mámy těžké.
Měla jsem dvě děti.
Díky za váš čas.
Už je to dlouho.
Jak se máte?
Moc dobře ne.
Všichni říkali, že čas pomůže.
Ale není to tak.
Už je to šest měsíců.
Nepomáhá to.
Čas to akorát zhoršuje, protože mě to pořád vzdaluje...
od chvíle, kdy tu byl.
Byla jste na mě milá,
pomohla jste mi.
A teď zase potřebuji...
vaši pomoc.
Samozřejmě. Ano.
Ale...
hojení ran je dlouhý a pomalý proces.
Ale netoužím být...
zahojená.
Jsem navždy zlomená.
Moje manželství je navždy zničené.
Ale mám podnik, obrovský podnik,
kde na mě spoléhají desítky tisíc lidí.
A mám dceru.
Pořád mám dceru.
A pokaždé, když kýchne, zastaví se mi srdce.
A musím kvůli ní fungovat.
Nepotřebuju se zahojit.
Jen musím být funkční, abych dokázala myslet
na něco jiného než na to, že skočím ze střechy.
Zaplatím vám.
Budete bohatší, než jste kdy snila. Nebudete potřebovat další klienty.
-Já... -Takže prostě...
Mám jen ji. Musíte mi pomoct.
-Samantho... -Prosím, pomozte mi.
Potřebuju vaši pomoc.
Pomůžete mi?
Měla jsem dvě děti a jedno z nich jsem ztratila.
Věřte mi, přes to se nikdy nepřenesete.
Vezměte si dovolenou.
Nechte to být.
Zkouška mikrofonu za pět minut.
STŘEDNÍ ŠKOLA LIBERTY GROVE
První kluk dnes vypadá obzvlášť uboze.
Nemá ještě delší řasy než předtím?
Liso.
Myslím to v dobrém.
Sedí to k němu.
SCHŮZE NA RADNICI. BĚŽTE NA NÁMĚSTÍ.
Nevím, o co jde, ale půjdeme tam společně.
Jdeme tudy. Pojďte.
Neprošel tudy někdo v mém věku?
S pitomým účesem.
Každý v tvém věku má pitomý účes.
Ale jestli hledáš Bradforda,
tak je v hale médií.
Super. Díky.
Proč nejsi na radnici?
Proč tam nejsi ty?
-Tohle řeknete. -Samantho...
Dobrý den, Xaviere.
První dámo,
jak se držíte?
Upřímně?
Ani netuším.
Tak dlouho jsem předstírala,
že jsem součástí této dokonalé americké rodiny,
zatímco jsme žili odděleně. Předstírala jsem, že jsem milující žena,
dokud mu neskončí volební období.
Všechno nebylo jen na oko.
Já vím.
-Obdivoval vás. -Ježíši.
Opravdu.
Pamatujete, jak jste nastoupil v sobotním zápase
-v Bílém domě? -Ano.
Cal byl nadšený, že vás má v týmu,
protože předpokládal, že budete dobrý.
Cal byl...
Rasista.
Měl rád zastaralé stereotypy.
-Řekněme to tak. -Dobře.
Samozřejmě ho překvapilo, když zjistil,
že jste průměrný hráč.
Vběhl do ložnice celý zpocený
se splihlými vlasy jako šestiletý kluk.
-„Jsem lepší než on.“ -Nebyl lepší než já.
Já tam nebyla.
Ale nemohl uvěřit, jak tvrdě jste hrál.
Jak jste to nevzdával.
„Ten chlap je neúnavný,“ řekl.
Všem řeknou, že Cal zemřel přirozenou smrtí.
Já vím.
Nepustili mě k tělu.
Viděl jsem ho.
Miloval vás.
Muže, který byl vším, čím on nebyl.
Neúnavného muže,
který to nevzdal.
Mami.
Kam jedeš, mami?
Na služební cestu, pamatuješ?
Nechci, abys odjela navždy.
Hele.
Poslouchej.
Vždycky se vrátím, ano?
Vždycky se o tebe postarám.
Běž za ním.
Ahoj, zlatíčko.
Dámy a pánové, vítejte na letošní konferenci.
Čekají vás fascinující rozhovory
o světové bezpečnosti, kybernetickém inženýrství,
změně klimatu a dalších tématech.
Jsme tu, abychom započali to,
co nezůstane jen u rozhovorů a projektů,
ale co se stane naší budoucností.
Do jednoho roku zemře 20 procent dobytka na fluorózu.
Asi to pomalu zabalím,
protože tuhle přednášku zřejmě nechce nikdo slyšet.
Je to paradoxní, protože na této jediné záleží.
Vím, že to zní přitažené za vlasy,
ale nebude to tak znít,
až za méně než deset let
smete obří tsunami
celé východní pobřeží USA.
To je vše.
Snažte se při odchodu neudupat, pokud o tu vlnu nechcete přijít.
Počkej.
Sam!
Ten byl k popukání, co?
Jo.
Jak ti je?
Dobře.
Díky, senátore.
Jo?
Je to už přes rok,
co jsi přišla o syna.
Jeden rok. To je...
To je těžké.
Pro tebe to musí být jako mžik.
Neumím si to představit.
Byl to tak roztomilý kluk.
Vzpomínám si, jak pobíhal kolem pískoviště.
A sypal si hrsti písku na hlavu.
Promiň, Sam. Neměl jsem...
Neomlouvej se.
Nikdo...
Nikdo se mnou o Dylanovi už dlouho nemluvil takhle otevřeně.
Díky, Cale.
Už chápu, proč tě lidi mají rádi.
Hlavně kvůli vlasům.
Zato ty máš něco pořádnýho, Sam.
Kvůli tobě se všichni posadí rovně, když vejdeš do místnosti.
Máj táta to říká pořád.
Jak se má?
Pořád je v začátcích demence.
Ale pořád je to on, pořád mě dokáže uzemnit.
„Chodíš jak Dean Martin s ptákem venku.
Ale nejsi Dean. Jsi k smíchu. Jsi Peter Lawford.
V kapele jsi jen díky svým příbuzným.“
-Ježíši. -Jo.
To mi řekl o Vánocích.
Můj milující táta.
Jo.
Říká...
Říká, že ty jsi Sinatra.
Jasný vůdce. Vyvolený.
Tak to nevím.
Mám takovou poruchu,
škubu si vlasy.
Začínám plešatět.
Někdy musím nosit klobouky.
Nejsem Sinatra.
Můj syn mi chybí.
Já vím.
Hej!
-Jestli se to stane... -Stane se to.
A stane se to v příští dekádě.
Tak co uděláme?
Mám dceru!
Co uděláme?
Vykopejte co největší díru a vlezte do ní.
Ježíši. Měl by začít se stand-upem.
Jdeš na další přednášku?
Ne, mluvení už mám dost.
Díky, že ses zeptal na Dylana.
Hej, počkejte!
Samantho? Mám pár připomínek k projevu.
-Tady... -Prostě to přečtěte.
Nevybrali jsme vás, abyste přemýšlel.
Mí drazí Američané, bohužel mám hrozné zprávy.
Prezident Cal Bradford zemřel včera časně ráno.
-Proboha. -Cože?
Jsi v pořádku?
Táta je mrtvý.
Všechny...
Všechny proto svolali do arény.
Požádal jsem, aby se o této zprávě dozvěděli všichni společně,
aby nás naši přátelé a komunita mohli utěšit.
Ti, co nám pomáhali poslední tři roky truchlit a zahojit rány.
Včera jsem ho ignoroval.
Takže při naší hádce z minulého týdne
bylo naposledy, co jsem s ním mluvil.
Řekl jsem mu, že kvůli němu zemřelo tolik lidí.
Řekl jsem mu, že si přeju, aby byl mrtvý.
To je poslední, co jsem tátovi řekl.
Za pár okamžiků složím přísahu
a stanu se prezidentem.
Ale nejdřív chci říct pár slov o Calovi.
Táta...
Táta miloval hroznej rock z 80. a 90. let.
Když jsem byl malej,
tancoval se mnou
a zpíval ze všech sil.
Když jsem vyrost, pořád jsem mu říkal,
jak je ta hudba trapná.
A teď tady sedím
a poslouchám hudbu, kterou můj táta miloval.
Kterou jsem říkal, že nesnáším.
Cal byl člověk,
který přijde k cizímu člověku
a řekne mu něco hezkého,
něco, co potřebuje slyšet,
protože cítil, že se trápí.
Můj táta miluje letadla.
Má pilotní průkaz a tak.
Pořád mluvil o letadlech.
-Kdyby tady byl... -Říkala jsem mu,
že je to trapný.
...řekl by nám, že musíme žít dál.
Teď už o nich nemluví.
Co bych dala za to, aby mi zase vyprávěl o letadlech.
Jaký trapný písničky jsi poslouchal?
Znáš tohle?
Pusť mi to.
Za to, co uslyšíš, nenesu odpovědnost.
Tak co?
Možná není tak špatně, že byl konec světa.
Jo. Říkali si o to.
Chceš...
Chceš vidět něco hustýho?
-Jo? -Jo.
Dobře. Pojď.
-Napijeme se? -Určitě.
V pohodě?
Nenapadá tě, kam tady zadat šestimístný kód?
Heslo? Symbol?
Ne. Proč?
Byl jsem agentem 15 let.
Vždycky se mě ptali,
jestli je těžké pořád všechno sledovat a poslouchat, nikdy nemluvit.
A vždycky jsem odpověděl,
že je to má práce.
Byl jsem v ní fakt dobrej.
Pozoroval jsem ji.
Sinatru.
Poslouchal jsem ji
a něco mi na ní nehraje.
Cítím to v kostech.
Šéf je pryč a ona je uprostřed toho všeho.
Je nejmocnější člověk tady dole.
Jo.
A já ji dostanu.
Jak?
Hodně opatrně.
Ahoj, mami.
Všechno v pořádku?
Zvládáš to?
Jo, jsem v pohodě.
Moc neponocuj.
Sem dolů nikdo nesmí.
Ty vole.
Tady bacha.
Mami?
Ano, lásko, jsem tady.
Půjdu do nebe?
To nic.
Můžeš mi to říct.
Chci, abys mi to řekla.
Myslím, že ano.
Ano.
Jaké to tam podle tebe je?
Pama...
Pamatuješ si tohle místo?
Jo.
Sakra. Už tam jsme?
-Kde to jsme? -Tati, přijde máma?
Tati, stihne to?
Chci mámu!
No tak.
Nebe je přesně takové,
jaké si přeješ.
Tak to mi musíš říct ty.
Jaké chceš, aby bylo?
Chci, aby to bylo jako tady,
ale s více houpacími koni.
NASEDNI NA ŠAMPIONA
Tak...
Tak to tam takové bude.