Jag väckte Jane. Hon tar mitt pass.
Väckte du den stackaren så att du kan gå hem och skita?
Det var de som ville ha jämlikhet. Det var lugnt.
-Vi ses. -Ja.
Världens största biceps uppväger inte världens minsta kuk.
-Men det skadar nog inte. -Det är din kuk jag pratar om.
Jag förstod det.
-Vilken sida är det? -88.
-Jag hade tänkt göra pannkakor, Presley. -För sent. Vi äter ägg.
-Du ska äta äggvitor. -Äggvitor är inte mat. Det är luft.
-Din ämnesomsättning är inte vad den var. -Säger du att jag börjar bli gammal?
-Nej, att du börjar bli knubbig. -Sluta. Du vet att jag ser bra ut.
-Ät några äggvitor. -Hör du det här?
-Jag har äggulor. -Ge mig lite. Aj!
-Tack för att du gjorde frukost. -Varsågod.
-Sov du inte? -Sluta oroa dig för mig.
-Jag slutar oroa mig när du sover. -Jag sover när du slutar oroa dig.
ÄT MIG FÖRST!
Din brors cykel lämnades på gräsmattan igen.
Dra det från min lön. Förlåt. Jag ska hålla ett öga på den.
BORSTA DIG! KLÄ PÅ TÄNDERNA!
-Glöm inte min debatt kl. 15. -Den tänker jag inte missa.
-Dina ägg är där borta! -Det är mitt hus, så äggen är mina.
Du må vara vuxen, men för mig är du fortfarande en tanig liten sak
som skriker som en bebis när hon blir kittlad under höger arm.
-Nej, snälla! -Okej.
Okej...
-Tack. -Varsågod.
Hej, Carl. Det är lite kyligt i dag.
-Vad i hela friden läser du? -James och jättepersikan.
-Det blir snart varmare. -Det blir det alltid.
-Vem gav dig den? -Presley.
-Den handlar... -Jag vet vad den handlar om.
Om du träffar på...
Är allt väl, pappa?
God morgon.
Ja, förlåt. Förlåt, Jay. Pappa sov inte så bra.
Gillar du boken?
Ja, den handlar om en pojke som hade magiska frön.
Men han snubblade och tappade dem i gräset.
De föll ner i jorden, så han fick röra tusenfotingar, spindlar och nyckelpigor.
-Jane... -Chefen.
-Du är tidig. -Billy hade nåt att göra hemma.
Han åkte hem för att skita. Du får säga nej till honom.
-Du andas tungt, gamle man. -Det är ingen fara.
Säkert? Har vänsterarmen domnat bort? Luktar det rostat bröd?
-Jag vet. -Är Brooks och Rainey där inne?
De väntar på er.
Jag kan köra dig till sjukhuset.
Mycket snack för nån som springer i snigelfart, agent Pace.
Jag lyfter vikter. Du kan fly från skurkarna.
Jag kan brotta ner dem. Vem är hjälten?
-Gymmuskler är inte riktiga muskler. -Då inbillar vi oss båda den här...
-Lugn kväll? -Ja. Brooks och Rainey bevakade utsidan.
Jag stämplar ut tidigt. Garcia bjöd på en vidrig soppa i går.
Så jag ska träffa en man angående en häst. En muterad häst.
Chefen.
-Det var visst lugnt i natt. -Sovrumsdörren stängdes kl. 22.
-Han är inte uppe än. -Det är sent för honom.
-Det dröjer nog inte länge. -Bra. Då börjar jag mitt skift.
Vi är här i en timme till om ni behöver nåt.
Herr president...
Herr president, klockan är nästan 08.00.
Herr president, jag kommer in.
Agent Collins, kom in.
Av med skorna, tack.
Jag jävlas bara med dig. Den förre killen satte sig på golvet.
Sätt dig.
-Jag antar att du vet varför du är här. -Jag har mina aningar, sir.
-Vill du ha vatten eller en läsk? -Det är bra, sir.
-Vill du ha sprit? Vi har allt. -Nej tack.
Ja, det var ett test. Du klarade det.
Vi kan inte ha en ny livvaktschef som dricker på jobbet.
Jag ska ta en drink. En återställare.
Oroa dig inte. Det händer inte varje dag.
-Vi hade en bra kväll i går. -Grattis, sir.
Den andra killen har IQ som en goldendoodle.
En sittande president slog knappt en goldendoodle.
Det var inte ett lysande ögonblick. Det är en collegebasketreferens.
One Shining Moment är låten som spelas i slutet av turneringen.
Okej, korten på bordet.
Jag slog en goldendoodle och har kvar jobbet i fyra år till.
Sen kan jag gå i pension och ligga på en luftmadrass resten av livet.
Kom ihåg att jag blir en före detta president i 50-årsåldern.
Så jag ska fylla en stor herrgård med den bästa spriten och konsten
och tillbringa fyra-fem decennier på luftmadrassen.
Såvida inte någon skjuter mig först. Jag behöver någon
som håller mig vid liv så att jag kan ligga på luftmadrassen.
Jag förstår.
Har du några frågor?
Nej, sir.
Jisses, vilken hemsk första dejt! Kom igen, ställ en fråga.
Varför denna förändring, sir?
-Agent Monroe är en av våra främsta. -Han är tråkig och gammal.
Om min livvaktschef är trist måste han kunna lyfta tunga saker.
Jag letar efter någon som kan vara vid min sida de kommande fyra åren
och kanske under mina poolår. Vi tillåts ett visst skydd
efter att vi lämnat det stora huset. De gav mig en lista och en massa namn.
Jag granskade listan och bad att få träffa dig.
"Varför bad ni att få träffa mig?" Det är en bra fråga, agent Collins.
Jag lovar att det här inte är vanligt förekommande.
Som svar på frågan...som du inte ställde:
Du sägs vara den bäste och kan säkert lyfta tunga saker.
Det skadar inte att du är svart. Jag ska vara en progressiv sydstatare
men har bara vita män runt mig.
-Så jag är här för att jag är svart. -Du är här för att du är duktig.
Och den andra killen var tråkig och gammal.
Men det skadar inte att du är svart.
-Stör min rättframhet dig? -Nej, sir. Men...
-Nej, sir. -Det finns ett "men".
Jag undrar bara om en svart livvakt framstår så progressivt som ni tror.
Det har du rätt i.
Både min utrikesminister och försvarsminister är svarta.
Men de står inte bredvid mig när jag pussar bebisar, så...
Agent Collins, jag gick från att vara en av världens rikaste män
till två mandatperioder som president. Jag dricker whiskey i Ovala rummet.
Och jag är ärlig nog att säga att din hudfärg tilltalar mig.
Jag tog mig inte hit genom att följa reglerna.
Jag vet inte vem USA:s åttonde vicepresident var.
Och jag vet inte var Syrien ligger på kartan.
Men folk verkar gilla mig och andra världsledare litar på mig.
Världen är 19 gånger mer körd än nån inser.
Om nån måste göra det otänkbara
anser jag mig vara en anständig människa som försöker göra det rätta.
Förhoppningsvis är det någon som du kan ta en kula för
om det här går som du vill.
Ja, sir.
Okej. Tack för att du kom. Vi hör av oss.
-Sydvästra Asien, sir. -Ursäkta?
Syrien ligger i sydvästra Asien vid Medelhavets östkust.
Det menar du inte.
-Och den åttonde vicepresidenten? -Martin Van Buren.
Det visste jag. Det var ett test. Som med whiskeyn.
Marsha, kan du informera kabinettet att Syrien inte ligger i Kanada?
-Jag är den roligaste presidenten. -Ja.
Är allt väl där uppe, chefen?
Ja... Nej. Ge mig en sekund.
Sir?
Jane, du måste spärra av och genomsöka bostaden.
-Ingen går in eller ut. -Vad händer?
-Vem är i kontrollrummet nu? -Garcia.
-Okej, bra. -Borde jag inte varna Robinson?
-Nej, inte än. -Men enligt protokollet...
Jag vill att du spärrar av bostaden utan att ställa fler frågor.
-Den enda som får gå upp är Billy. -Billy är ju inte här.
-Han kommer att vara det. -Uppfattat. Ni skrämmer mig lite.
Uppfattat. 30 minuter.
Agent Collins, har du haft en bra första vecka?
-Ja, sir. Tack. -Det var skönt att höra.
Väldigt skönt att höra.
-Du är gift, eller hur? -Ja, sir.
Jag såg ringen. Har du barn?
En flicka som heter Presley, och en pojke som heter James.
-Presley? -Min fru är från Memphis.
Hon kunde inte stoppas.
-Ska ni ha fler? -Nej, sir.
Jag skulle vilja det, men... Nej, sir.
Jag är relativt säker på
att första damen röstade på den andra killen förra veckan.
Om det är sant var det nog första gången i historien
som en sittande första dam röstade mot sin egen man.
Min fru är inte mitt största fan längre.
-Gillar du det inte? -De tar kål på en.
De kan ställa sig i kö.
Hon tar ungen och lämnar mig så fort ämbetstiden är över.
Varför vill inte din fru ha fler barn? Var de första två misslyckade?
Är du en usel pappa?
Kom igen. Jag är nere och berusad. Jag behöver en historia.
Det är inte mycket till historia. Min fru Teri är forskare.
Vi träffades när jag gick på akademin. Nu vill hon fokusera på karriären.
Hon startar ett projekt i Atlanta och måste resa mycket.
Så vi stannar vid två. De håller oss upptagna som det är.
Nej, tack.
Han avböjer igen.
Xavier, det bästa är nog att ni inte skaffar fler barn.
Det är ett smart drag.
Det är definitivt ett väldigt...väldigt smart drag.
-Jag vet inte om jag förstår, sir. -Det var allt, agent Collins.
Hoppas att det är viktigt. Garcias soppa plågar mig.
-Jag behöver dig i bostaden. -Jag är i en prekär situation.
Billy! Christian Laettner.
Vi har 30 minuter på oss innan Jane anmäler det.
När hon gör det, lär Robinson inte låta mig vara kvar här.
Det är illa, Billy. Riktigt illa. Jag behövde dig här för fem minuter sen.
-Uppfattat, jag är på väg. -Det här kan bli väldigt plågsamt.
-Lovar du? -För fem minuter sen, sätt fart.
-Huset är tomt. Alla är ute. -Kontoret och gästhuset?
-Säkrade. Sir... -Jag behöver fem med Garcia.
-Mike... -Hej, chefen. Vad är det som händer?
-Gå igenom gårdagens logg. -Visst. Ge mig en sekund.
Jag bjöd inte på soppa, utan på pozole. Mina grejer är bra.
Billy har en mage som en amish-tjej, så...
-Mike, du måste fokusera. -Så där.
-Berätta om Wildcats dag. -Han vaknade och tränade onormalt tidigt.
Det var ett långt träningspass.
Han tog av sig morgonrocken för första gången på en vecka
och ägnade morgonen åt att göra egen pasta.
Han drack kaffe med Sinatra på eftermiddagen på uteplatsen.
Ni var i tjänst och vet allt det här.
-Vad? -Se mig i ögonen och säg det.
Jag vill se hur det ser ut när du visar stake.
Det är ingen fara.
-Är det allt? Några okända i området? -Nej.
Trädgårdsmästare, vi, det vanliga.
Sonen kom inte till middagen. Han fick äta middagen för två själv.
Men gissa vem som gjorde sin dagliga happy hour-ankomst?
Spola tillbaka lite.
Pausa. Zooma in. Lite till.
Okej.
Hon gick, och han hämtade två höga glas för att dricka med farsgubben.
Pappa Warbucks återvände till gästhuset kl. 21.30.
Och vår hjälte tog med sig en drink till sovrummet.
Dörren stängdes kl. 22.04. Den sista som såg honom var...
Ni snackade visst rätt länge?
Han har sagt fyra ord till mig sen jag kom hit.
Men ni har väl förtjänat det.
Herr president, herr president!
Tack för ert tålamod. Betsy, du kan väl börja?
Angående gårdagens New York Times-artikel om avslöjandena i Colorado...
Inga kommentarer.
Nåt måste ni väl säga? Det spekuleras vilt om vad folk ser där
och man protesterar över hela landet.
Ja, och internet häller säkert bränsle på elden.
...om jobbrapporten.
-Vapen! -Världen förtjänar att veta!
-Sir, är ni träffad? Är ni träffad?! -Nej, jag mår bra.
-Ni är träffad. Låt mig se. -Nej, jag mår bra.
Det är ditt blod.
Agent Collins? Agent Collins!
Är ni inte träffad? Nej, det är ni inte.
Ta det lugnt.
Sir...
Ta det lugnt.
Du opererades nyss. Din fru är på väg. De hade svårt att nå henne.
-Mår ni bra? -Jadå.
Du tacklar som en andraårselev.
Men när jag såg blodet trodde jag mig ha drabbats av Christian Laettner.
Nej, men snälla... Christian Laettner i Dukes lag?
Han satte tidernas mest berömda collegebasketskott mot oss.
På egen hand dödade han mig och alla Kentucky Wildcat-fans den dagen.
Jag trodde att Laettner hade tagit kål på mig.
Men sen...
Du blockade skottet bra, agent Collins.
Kan jag göra något för dig?
Jag vet inte. Kanske ta det lugnt med basketmetaforerna?
Ser man på... Du är ju rolig när du är skadad, Xavier.
-Vem kunde ana det? -Inte jag.
Jag hade skjutit dig för länge sen.
Sir.
Plikten kallar.
De opererade bort resten av kulan.
Din karriär som axelmodell är nog över.
-Men de sa att du blir helt återställd. -Vet vi vem han var?
Nån skitstövel med en 3D-skrivare, men vi tog honom.
-Jag är snart tillbaka i tjänst. -Nej, ta några veckors ledighet.
Det är en order. Tvinga mig inte att göra hela överbefälhavarrutinen.
Men...jag vill prata med dig när du är tillbaka. Om framtiden.
Ja, sir. Självklart.
Ett simpelt tack känns otillräckligt.
"Jag gjorde bara mitt jobb" känns töntigt.
Då lämnar vi det därhän.
Herrejävlar...
X, du måste rapportera det här.
-Kassaskåpet är tomt. Det är borta. -Nej...!
Någon måste ha vetat och haft åtkomst till mycket.
När Jane rapporterar det här förlorar vi kontrollen över platsen.
Gå igenom hela egendomen. Balkongdörren är öppen. Du såg blodet.
Kontrollera marken nedanför. Inga foton eller anteckningar.
Ta mentala ögonblicksbilder. Detaljerna kommer att vara avgörande.
-Uppfattat. X... -Sätt igång nu.
Garcia till Collins.
-Jag lyssnar. -Jag har något, sir.
Jag kommer.
-Billy... Vad fan är det som pågår? -Vänta lite.
Billy!
Hej. Vad händer? Är det skarpt läge?
Vet inte. Ingen berättar ett skit för mig.
Då går vi. Jane kanske vet nåt.
-Vad har du? -Titta...
Ni pratar med presidenten till kl. 22. Sovrumsdörren stängs kl. 22.04.
Ni säkrar nedervåningen och blir avlöst av Billy kl. 22.32.
En kväll med förstklassig Billy Pace-säkerhet följer.
Visst, problemet är min mat. Inte att han äter som ett djur.
Billy går sin runda, men främst...
-Herregud... -Han tog en tupplur på 1,5 timme.
-Han är helt utslagen. -Är det vad du ville visa mig?
Kolla in glasramen bakom honom. Ser ni reflektionen från tv:n?
Man kan se rörelser från tv:n. Men sen fryser bilden.
Som om nån pausade tv:n. Men han gjorde det inte.
Jag kollade de andra kamerorna och insåg att från 22.42 till 00.13
var alla övervakningskameror avstängda. Men ingen märkte det, eftersom...
Ingen annan var i huset förutom Billy som låg och sov på soffan.
Kl. 00.13 är kamerorna igång igen. En minut senare vaknar Billy.
En timme senare börjar jag jobba. Men så vitt vi vet...
...kan vem som helst ha gått in eller ut genom fönstret.
Oerfaren kontrollrumspersonal skulle inte upptäcka det.
-Vem var här vid den tiden i går? -Jane.
Jag menar allvar. Vad fan är det som pågår?
Låt det vara en stund. Jane, du måste vara lugn nu.
Allt kommer att granskas från och med nu. Du måste lita på mig.
-Okej? -Okej.
Jane... Platsen är officiellt avspärrad. Rapportera det.
Wildcat är nere. Det är kod röd.
Rapportera det.
-Bara vårt folk, nu. -Ja, sir.
Jag rapporterar kod röd.
Vad har hänt? Är det Kane?
Hindra mig inte från att gå in. Jag vill veta om det rör min man.
Sam, är det Cal?
Var är min man?
Är det Cal? Släpp in mig!
-Platsen säkrad. Ska jag inleda förhören? -Ja.
Var är han? Cal!
-Var är min son? -Sir...
-Vi kan väl gå in i det andra rummet? -Men jag vill träffa Cal.
Agent Collins.
Frågorna är som sagt bara en formalitet
eftersom ni såg honom vid liv sist. Ni såg inget ovanligt i går kväll?
Nej. Det var en helt vanlig kväll.
-Pratade ni med honom? -Jag undrade var ni var, agent Robinson.
Jag är här, agent Collins.
Vad pratade ni om i går kväll?
Ännu en dag i paradiset lider mot sitt slut.
Du...
Det där kändes bra! Vänta. Vänta, vänta...
-Lyssningsfest? -Var det allt?
Det är din förlust. Bu...
Lite lätt sängläsning. Jag har världens nyheter här.
Kom fram, kom fram. Här har jag världens nyheter.
Ta en drink med mig, Xavier. Vi pratar aldrig längre.
-Nej, tack. -"Sir."
Jag minns inte exakt när du slutade kalla mig "sir". Gör du?
-För Guds skull, säg vad du tänker. -Det vill ni inte. Sir.
Då så. Jag vet inte vad mer det finns att säga.
Ja, ja. Jag vet. Du har inte fel, Xavier.
Det här kommer definitivt att döda mig.
Det var allt, agent Collins.
Xavier...
Kan du nånsin förlåta mig för det som hände?
Visa in honom.
Agent Collins, välkommen tillbaka. Prata bara om du måste.
Sätt dig.
Ni kommer att få topphemlig information om nationens säkerhet.
Ni har nu högsta säkerhetsklass. Om ni vill fortsätta
blir ni en av några hundra som känner till den här informationen.
Agent Collins, vill ni fortsätta?
-Presidenten säger att ni har barn. -Ja, ma'am. Det stämmer.
Ni lär vilja höra det här.
Okej.
Surfplattan i lådan innehåller information om ett topphemligt projekt.
Det är helt enkelt världens viktigaste låda.
Ni är väl medveten om vad som pågår i Colorado?
Om jag kan förlåta er för det som hände?
Våra barns namn var en stor grej för min fru.
Presley var bestämt från början. Men för vårt andra barn, vår son...
...testade hon olika namn varje kväll under graviditeten.
När hon var i åttonde månaden och knappt kunde gå längre
var vi en bokhandel tillsammans. Då såg hon den.
James och jättepersikan.
Då var det klart. Hon hade hittat vår pojkes namn.
Hon läste boken för magen varje kväll under resten av graviditeten.
Hon blev besatt av den jäkla boken. Och sen...
...efter att hon...
Då blev jag också besatt av den.
Jag är i princip expert på James och jättepersikan.
Den skrevs av Roald Dahl. Ursprungligen skulle den inte handla om en persika.
Den skulle handla om ett körsbär. Men Dahl ändrade det
eftersom han tyckte att persikor var kladdigare.
Konstigt, eller hur? Boken kunde ha hetat James och jättekörsbäret.
Ibland stirrar jag upp i taket och undrar om min fru hade döpt vår son till James
om boken hade handlat om ett körsbär istället för en persika.
Men det får jag aldrig veta. Jag kan ju inte fråga henne.
-Jag vet. -Sluta.
Ni vill veta om jag förlåter er. Jag förlåter er när jag kan sova igen.
Och jag sover igen när ni är död.
TÄNDSTICKOR
Vi kan bara säga att vi förbereder oss för en stor katastrof
som kan utplåna mänskligheten i en nära och reell framtid.
Vi har varit på ett bygge under bergen i Colorado.
När det är klart kan det vara vår enda chans.
Världens största underjordiska stad.
Översättning: Daniel Eklund