Am trezit-o pe Jane, vine să-mi ia locul.
Ai trezit-o pe biata fată ca tu să te răhățești?
- Ele au vrut egalitate. - Billy!
- N-a deranjat-o. - Pe curând!
- Bine. - Auzi!
Nici cei mai mari bicepși nu compensează scula mică.
Așa o fi, șefu', dar nici nu strică.
- Vorbeam de scula ta. - Știu că vorbeai de scula mea.
- La ce pagină ești? - La 88.
Voiam să vă fac clătite, Presley.
Dacă tragi de timp... Mâncăm ouă.
- Tu mănânci albușuri. - Albușurile nu sunt mâncare, sunt aer.
Nici metabolismul tău nu mai e cum era.
Poftim? Vrei să spui că îmbătrânesc?
Nu, vreau să-ți spun că te îngrași.
Copilă, fii serioasă. Știi că arăt bine.
Mănâncă albușuri.
Tu auzi ce zice?
- Eu am gălbenușuri. - Dă-mi și mie.
- Mersi că ai făcut micul-dejun, scumpo. - Cu plăcere.
- N-ai dormit? - Nu-ți face griji pentru mine.
- N-o să-mi fac când o să dormi. - O să dorm când n-o să-ți mai faci.
MĂNÂNCĂ-MĂ PRIMA DATĂ!
Și tot așa...
Iar a rămas bicicleta fratelui tău pe peluză.
Ia-mi bani din alocație.
Scuze, o să fiu mai atentă.
PERIAZĂ-ȚI HAINELE! ÎMBRACĂ-ȚI DINȚII!
- Nu uita că am dezbaterea la 15:00. - La 15:00.
N-o s-o ratez, plec mai devreme.
- Ouăle tale sunt acolo. - Dar e casa mea.
Sunt ouăle mele.
Poate ai crescut, dar pentru mine ești tot o zgaibă mică
și scâncești ca un bebeluș când te gâdil sub braț.
- Nu! Nu vreau să mă gâdili, te rog. - Bine, fie.
Bine.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Bună, Carl! E cam răcoare azi, nu?
- Băiete, ce Dumnezeu citești? - James și piersica uriașă.
Se încălzește curând.
Ca de fiecare dată.
- De unde o ai? - De la Presley.
- E despre... - Știu despre ce e.
CARNAVALUL COMUNITĂȚII
Dacă ajungi la...
Tată, te simți bine?
Da, scuze.
Bună dimineața!
Scuze, J.
Tati n-a dormit prea bine.
Îți place cartea?
Da. E despre un băiat care avea niște boabe fermecate.
S-a împiedicat și le-a scăpat pe toate în iarbă.
Când au căzut, au atins tot felul de omizi, păianjeni și buburuze,
chiar și un copac mare...
Jane!
- Șefu'! - Ai ajuns mai devreme.
- Billy a avut ceva treabă acasă. - S-a dus să se răhățească.
Da, păi...
- Respiri cam greu, bătrâne. - Respir foarte bine.
Ai voie să-l refuzi.
Ești sigur? Cum ți-e brațul stâng, mai amorțește?
Știu.
- Brooks și Rainey sunt înăuntru? - Te așteaptă.
Miroase a ars? Avem aspirină. Sau te pot duce la spital.
Dai mult din gură pentru unul care aleargă 1 km în 9 minute, agent Pace.
Fiindcă trag de fiare.
Când vin bandiții, tu fugi de ei, eu îi sugrum. Cine e eroul?
- Mușchii de la sală nu sunt reali. - Înseamnă că ne imaginăm asta.
- A fost liniște noaptea? - De mormânt.
Brooks și Rainey au patrulat. Eu plec mai devreme azi.
Garcia mi-a dat o supă nasoală aseară și merg să dau un telefon.
- M-am prins. - Un telefon lung de tot.
Șefu'...
- A fost o noapte liniștită? - Da, am închis ușa la 22:00.
Încă nu s-a trezit.
- E târziu pentru el. - Sigur nu mai durează mult.
- Bine, mă duc la el. - Noi plecăm.
Patrulăm în zonă încă o oră, dacă mai ai nevoie de ceva.
Domnule președinte!
Domnule președinte, e aproape ora 08:00. Sunteți în regulă?
Domnule președinte, intru.
Agent Collins, intră.
Descalță-te, te rog.
Făceam mișto. Îmi place să văd cum reacționează oamenii.
Pe ultimul l-am pus să se așeze pe podea.
Ia loc.
Presupun că știi de ce ești aici.
- Am o idee, domnule. - Vrei apă sau suc?
Nu, mulțumesc, domnule.
Alcool vrei? Avem de toate.
- Nu, mulțumesc. - A fost un test.
- Da. - Ai trecut.
Da, domnule.
Nu vreau un agent principal care bea în timpul serviciului.
Bineînțeles.
Eu o să beau ceva.
Să-mi treacă mahmureala. Nu-ți face griji, nu fac asta zilnic.
Am avut o noapte de pomină.
- Felicitări, domnule. - Da...
Celălalt avea IQ-ul unui câine.
Un președinte în funcție abia ajunge la IQ-ul unui câine.
N-aș spune că ăsta e momentul meu strălucitor.
E o referință la baschet.
Un moment strălucitor e melodia de la finalul campionatului.
Da.
Bine. Să dăm cărțile pe față.
Sunt mai deștept ca un câine, deci am primit mandatul pentru patru ani.
Apoi pot să mă retrag într-un loc frumos și să plutesc în piscină restul vieții.
Nu uita că voi fi un fost președinte la 50 de ani.
O să găsesc cea mai mare vilă, o s-o umplu cu cel mai bun alcool
și cele mai bune opere de artă și o să plutesc patru decenii în piscină.
Dacă nu cumva...
mă împușcă cineva înainte.
Caut pe cineva care să aibă grijă să nu fiu împușcat, ca să ajung la piscină.
- Mă urmărești? - Vă urmăresc.
Ai vreo întrebare?
Nu, domnule.
Isuse, e cea mai nasoală primă întâlnire din lume! Hai, întreabă-mă ceva!
De ce ați făcut schimbarea?
- Agentul Monroe e printre cei mai buni. - E plictisitor.
Și e bătrân.
Dacă agentul meu principal nu e haios, măcar să poată ridica chestii grele.
Ascultă. Caut pe cineva care să-mi fie alături în următorii patru ani
și, posibil, în piscină după aceea.
După cum știi, suntem protejați și după ce ieșim din casa cea mare.
Mi-au dat o listă cu un set de nume. Am analizat lista și setul de nume.
Te-am ales pe tine.
„De ce m-ați ales pe mine, domnule?”
Grozavă întrebare, agent Collins, mă bucur că ai întrebat.
Serios, nu fac asta regulat.
Dar, ca să-ți răspund la întrebarea
pe care n-ai pus-o, am auzit că ești cel mai bun.
Sunt convins că poți ridica chestii grele. Și nu strică faptul că ești de culoare.
Se presupune că sunt progresist, dar sunt înconjurat de albi.
- Deci m-ați ales fiindcă sunt negru. - Te-am ales fiindcă ești bun.
Iar celălalt era bătrân și plictisitor. Doar nu strică faptul că ești negru.
- Te deranjează franchețea mea? - Nu, domnule.
Dar...
Nu, domnule.
Dar ce?
Mă întreb dacă faptul că vă păzește un negru
reprezintă imaginea progresistă pe care o credeți.
Bună întrebare.
Secretarul de stat și ministrul apărării sunt și ei de culoare.
Dar nu stau lângă mine când pup bebelușii.
Agent Collins...
Am trecut de la a fi unul dintre cei mai bogați oameni
la a fi președinte la al doilea mandat aproape peste noapte.
Beau whisky în Biroul Oval.
Și îi spun sincer unui agent principal potențial
că parte din motivul pentru care mă atrage e culoarea pielii.
N-am ajuns aici făcând lucrurile ca la carte.
Nu știu cine a fost al optulea vicepreședinte al SUA
și nici nu sunt sigur unde e Siria pe hartă.
Dar oamenii par să mă placă și liderii altor țări par să aibă încredere în mine.
Lumea e de 19 ori mai distrusă decât își dau seama oamenii.
Dacă e să stea cineva aici să facă inimaginabilul,
mă consider un om rezonabil și decent, care încearcă să facă ce e corect.
Și sper că nu te-ar deranja să încasezi un glonț pentru acel om
dacă totul iese așa cum vrei.
Da, domnule.
În regulă.
Mulțumesc că ai venit. Ținem legătura.
În sud-vestul Asiei, domnule.
- Poftim? - Siria.
E în sud-vestul Asiei, pe coasta estică a Mării Mediterane.
Nu mai spune!
- Și al optulea vicepreședinte? - Martin Van Buren.
Știam, evident.
- E un test, la fel ca whiskyul. - Desigur, domnule.
Marsha, informează, te rog, cabinetul că Siria nu e în Canada.
Am crezut greșit tot timpul.
- Sunt cel mai haios președinte. - Da.
E totul în regulă, șefu'?
Da... Nu. Așteaptă puțin.
Domnule?
Jane, te rog să izolezi și să verifici locuința.
- Nu se intră, nu se iese. - Ce se petrece?
Lasă-mă o clipă.
- Jane, cine e la camere? - Garcia.
Garcia, foarte bine.
- Dacă izolăm, să n-o anunț pe Robinson? - Nu, încă nu.
- Dar protocolul... - Jane!
Te rog să izolezi locuința în liniște, în următoarele 30 de minute,
fără să mai pui întrebări.
Singurul care are voie să urce e Billy.
- Billy nu e aici, ai uitat? - Va veni.
Recepționat.
- Șefu', mă cam sperii. - Recepționat. 30 de minute.
Agent Collins.
- Da, domnule? - Ești mulțumit de prima săptămână cu noi?
Da, domnule, mulțumesc.
Mă bucur să aud asta.
Mă bucur mult să aud asta.
- Ești căsătorit, nu? - Da, domnule.
Am văzut verigheta.
Ai copii?
Da, domnule. O fată pe nume Presley și un băiat pe nume James.
- Presley? - Soția mea e din Memphis.
N-am putut s-o opresc.
O să mai ai și alții?
Nu, domnule. Mi-ar plăcea, dar...
Nu, domnule.
Eu am impresia
că prima-doamnă a votat cu adversarul săptămâna trecută.
Dacă e așa,
cred că e prima dată în istorie când prima-doamnă a votat împotriva soțului ei.
Da...
Soția mea nu mă mai prea admiră în ultimul timp.
- Nu ești de acord? - Chestiile alea vă vor ucide.
Da. Păi...
Să-și aștepte rândul.
O să-mi ia copilul
și o să mă părăsească imediat ce mi se termină mandatul.
Cum de soția ta nu mai vrea copii?
Primii doi au fost pramatii? Ești un tată de rahat? Care-i faza?
Hai, omule! Sunt trist și pilit, aș vrea să aud o poveste.
Nu e cine știe ce poveste, dle.
Soția mea, Teri, e om de știință.
Ne-am cunoscut când eu eram la Academie. Acum vrea să se dedice carierei.
Are un proiect nou în Atlanta și va călători mult, așa că...
Ne-am oprit la doi. Ne țin destul de ocupați.
Auzi...
Nu, mulțumesc.
Refuză din nou.
Xavier, dacă vrei să știi, probabil e mai bine să nu mai ai alți copii.
E o mișcare inteligentă acum.
Cu siguranță e o mișcare foarte inteligentă...
- Nu cred că înțeleg, domnule. - Asta e tot, agent Collins.
Da, domnule.
Sper că e ceva serios. Supa lui Garcia își bate joc de mine.
- Am nevoie de tine la reședință, acum. - X, sunt într-o poziție cam nasoală.
Billy! Christian Laettner.
Am 30 de minute până când Jane va anunța.
După ce o face, Robinson nu mă va mai lăsa să mă apropii.
E urât, Billy. Foarte urât. Vreau să fii aici acum cinci minute.
Am înțeles, vin acum.
Dacă intri în asta cu mine, te așteaptă multă suferință.
- Promiți? - Acum cinci minute, hai!
- Am eliberat casa, toți sunt afară. - Biroul, casa de oaspeți?
- Sunt asigurate. Domnule... - Am nevoie de cinci minute cu Garcia.
- Mike! - Ce faci, șefu'?
Jane zice că suntem în izolare. Care-i faza?
Vreau să văd filmările de ieri.
Sigur, o clipă.
Apropo, nu știu ce ai auzit, dar eu nu fac supă. Fac pozole și e bună.
Dacă Billy are stomacul unei fete amish...
Mike, concentrează-te.
- Gata, le-am găsit. - Vreau să văd ziua Fiarei. Ceva deosebit?
S-a trezit anormal de repede și s-a pus pe sală. Multă sală.
Apoi și-a schimbat halatul, prima dată după o săptămână.
Dimineață a făcut paste pentru cina fiului lui.
A făcut pastele manual.
După-amiaza a băut cafea cu Sinatra, pe terasa din spate.
Ai fost de serviciu, știi.
Ce? Spune-mi în față!
Vreau să văd cum arăți când ai tupeu... Domnule.
Îmi pare rău.
E în ordine.
Totul e în ordine.
Atât? A fost cineva neobișnuit în incintă?
Nu. Noi și grădinarii, ca de obicei.
Puștiul n-a venit la cină, a rămas cu mama.
Bietul de el, a trebuit să mănânce cina pentru două persoane.
Dar uite și partea bună. Și-a făcut apariția zilnică știi tu cine.
Derulează puțin.
Oprește.
Apropie.
Încă puțin.
Bine.
Ea a plecat, iar el a băut două băuturi în salon cu bătrânul.
Tăticul Warbucks s-a întors în casa de oaspeți la 21:30,
iar eroul nostru și-a mai luat o porție de alcool sus.
Ușa a fost închisă la 22:04.
Ultima persoană care l-a văzut a fost...
Ați bârfit ceva pe-acolo, nu?
Omul ăsta mi-a spus patru cuvinte de când m-am angajat. Cred că meriți.
Domnule președinte!
Vă mulțumesc pentru răbdare. Betsy, știu că ți-am lipsit. Începe tu.
În legătură cu articolul exploziv de ieri, despre dezvăluirile din Colorado.
- Nu comentez. - Cu tot respectul, nu se cere?
Oamenii fac speculații legat de ceea ce văd și deja apar proteste.
Sunt sigur că internetul se pricepe să alimenteze focul...
...ultimele rapoarte...
Armă!
- La pământ! - Lumea merită să știe!
Lumea merită să știe!
Domnule, sunteți lovit?
- Sunteți lovit? - Nu, n-am nimic.
- Sunteți lovit! Să văd. - N-am nimic. Uită-te la mine!
E sângele tău.
Agent Collins...
Agent Collins?
- Agent Collins! - Nu sunteți lovit?
Nu sunteți lovit!
- Domnule? - Nu te agita.
Domnule...
Stai, ușor!
Abia ai ieșit din operație.
- Domnule... - Soția ta e pe drum, n-am dat de ea.
- Sunteți teafăr? - Da, sunt.
Plachezi ca o puștoaică de a unșpea.
Deși recunosc, când am văzut sângele, am crezut c-am fost Christian Laettner.
Nu-mi face asta! Christian Laettner de la Duke?
A avut cea mai bună aruncare în campionatul de baschet, împotriva noastră.
El singur m-a omorât pe mine și pe fiecare fan al Fiarelor din Kentucky.
Da, credeam că am fost Laettner.
Dar apoi...
A fost un blocaj pe cinste, agent Collins.
Te pot ajuta cu ceva?
Nu știu.
Poate s-o lăsați mai moale cu metaforele legate de baschet.
Ia uită-te la tine!
Bravo, Xavier! Ești haios când ești rănit.
- Cine-ar fi crezut? - Eu nu, altfel te împușcam de mult.
Mă cheamă datoria.
Ți-au scos restul glonțului la operație.
Probabil n-o să mai faci carieră ca model de umeri,
dar au zis că te vei recupera complet.
- Știm cine a fost? - Un rahat cu o imprimantă 3D.
Dar l-am prins.
Mă întorc la muncă de cum primesc aprobare.
Nu, ia-ți câteva săptămâni de concediu plătit.
- Nu e nevoie. - E un ordin.
Nu mă face să fac pe superiorul, a fost o zi lungă.
Deși...
Aș vrea să discutăm când te întorci. Despre viitor.
Da, domnule. Bineînțeles.
Pare prea puțin să-ți spun mulțumesc.
Pare naiv să vă spun că mi-am făcut datoria.
Atunci o lăsăm așa.
Să-mi fut una!
X, trebuie să anunți.
Seiful era gol, a dispărut.
- Nu! - Nu mai e.
E cineva care știe multe și are acces.
În câteva minute, Jane trebuie să anunțe și pierdem controlul.
Vreau să faci turul proprietății.
Ușa de la balcon e deschisă, ai văzut sângele? Verifică în curte.
Nu face poze, nu nota nimic. Reține toate detaliile.
Cele mai mici detalii vor face diferența, Billy. E clar?
- E clar. - Du-te.
- X... - Du-te.
Da.
Garcia către Collins.
- Spune. - Am găsit ceva, domnule.
Vin acum.
Billy!
- Ce naiba se petrece? - Stai puțin.
Billy!
- Bună! - Bună!
Ce se petrece? Izolarea e pe bune?
Habar n-am. Mie nu-mi spune nimeni nimic.
Bine. Să mergem, poate știe Jane ceva.
- Ce ai găsit? - Uite.
Tu ai vorbit cu președintele la ora 22:00. Ai închis ușa dormitorului la 22:04.
Ai asigurat parterul și Billy te-a schimbat la 22:32.
Începe tura de pază de noapte a lui Billy Pace.
Mâncarea mea e problema, nu că mănâncă el ca un animal...
- Mike... - Da?
Haide.
În fine. Billy își face rondul, dar...
Isuse...
A dormit o oră și jumătate. Uită-te la el, parcă e mort.
- Asta voiai să-mi arăți? - Așteaptă.
Uită-te la rama de sticlă din spatele lui.
- Vezi reflexia televizorului? - Da.
Se vede mișcarea de pe ecran, dar uite. Acum se oprește.
Cineva a pus televizorul pe pauză, dar nu el.
Am verificat celelalte camere și mi-am dat seama că între 22:42 și 00:13
toate camerele au fost oprite, au rămas blocate pe ultima imagine.
- N-a observat nimeni fiindcă... - Doar Billy era în casă.
- Și el dormea lemn pe canapea. - Exact.
La 00:13, camerele revin. Vezi?
După un minut, Billy se trezește.
După încă o oră, mă prezint eu, cu o cafea proaspătă.
- Dar, din câte știm... - Oricine putea intra și ieși în interval.
Da. Și nimeni n-ar fi observat, mai ales dacă e mai tânăr
și mai neexperimentat.
Cine a fost aici azi-noapte?
Jane.
Auzi! Serios, ce dracu' se petrece?
- Lasă-mă o clipă. - Dar...
Jane, trebuie să fii foarte calmă.
De acum încolo totul va fi vizibil.
Ai încredere în mine.
Bine?
Bine.
Jane...
Suntem oficial în izolare, anunță.
Fiara a murit. Cod roșu.
Anunță, Jane.
- Doar către ai noștri. Acum. - Da, domnule.
Anunț cod roșu...
Ce s-a întâmplat? Ce e? Cine e? E Kane?
Lăsați-mă să intru în casă!
Trebuie să știu ce se întâmplă cu soțul meu. E Cal?
Sam! E Cal?
Unde e soțul meu?
E Cal? Lasă-mă să intru, fir-ar al naibii, Sam!
- Locul e asigurat. Încep interogatoriile. - Da. Te rog să mă anunți ce afli.
El unde e? Cal!
- Unde e fiul meu? - Kane...
Ce-ar fi să mergem dincolo? Vino cu mine dincolo.
- Vreau să-l văd pe Cal. - Haide.
Rainey, Garcia, urmați-mă.
- Agent Collins. - Da, domnule.
După cum spuneam, agent Collins, interogatoriul e doar o formalitate,
întrucât ai fost ultimul care l-a văzut.
Din nou, oficial, nu ai observat nimic neobișnuit când s-a culcat?
Nu. A fost o seară obișnuită.
Ai vorbit cu el?
Mă întrebam unde ești, agent Robinson.
Sunt chiar aici, agent Collins.
Ce ai vorbit cu el aseară?
Se termină încă o zi în paradis.
Auzi...
Chiar așa mă simt. Stai așa...
Stai așa, stai...
- Ascultăm ceva? - Asta e tot?
Tu pierzi.
O să citesc ceva ușor înainte de culcare.
Am știrile din toată lumea chiar aici.
Poftiți, poftiți! Veniți să aflați știrile din toată lumea.
Bea ceva cu mine, Xavier! Pentru Dumnezeu, nu mai vorbim deloc!
- Nu, mulțumesc. - „Domnule.”
Nu-mi amintesc exact când ai încetat să-mi spui „domnule”.
Tu mai știi?
- Isuse, spune odată ce gândești! - Nu vreți să spun ce gândesc.
Domnule.
Ei bine...
Nu știu ce mai e de zis.
Da, știu...
Ascultă...
Ai dreptate, Xavier. Ce e aici o să mă omoare cu siguranță.
Asta e tot, Agent Collins.
Xavier...
O să mă poți ierta vreodată pentru ce s-a întâmplat?
Să intre.
Agent Collins, bine ai revenit.
Nu vorbi dacă nu ești nevoit. Ia loc.
Agent Collins, ți se vor încredința
informații secrete privind siguranța națională.
Președintele ți-a aprobat cel mai înalt nivel.
Dacă accepți, vei fi printre cei câteva sute de oameni din lume
care au acces la aceste informații acum.
Agent Collins, dorești să continuăm?
Președintele mi-a spus că ai copii.
Da, doamnă, așa e.
O să vrei să auzi asta.
Bine.
Tableta din această cutie conține informații și date
legate de un proiect confidențial.
E un mod simandicos de a spune că e cea mai importantă cutie din lume.
Presupun că ai auzit ce se întâmplă în Colorado.
Dacă o să vă pot ierta vreodată pentru ce s-a întâmplat?
Numele copiilor noștri au fost importante pentru soția mea.
Presley a fost stabilit de la început, dar al doilea nume, al băiatului...
În sarcină, în fiecare seară încerca un alt nume.
Până într-o zi.
Avea cam opt luni de sarcină, abia putea umbla.
Eram într-o librărie și a văzut-o.
James și piersica uriașă.
Atunci s-a hotărât că acela avea să fie numele fiului nostru.
De atunci i-a citit cartea fătului în fiecare seară.
A devenit obsedată de ea.
Și apoi...
După ce...
Am devenit și eu obsedat de ea.
Da... Acum sunt expert în James și piersica uriașă.
A fost scrisă de Roald Dahl.
Inițial nu trebuia să fie despre o piersică.
Trebuia să fie despre o cireașă.
Dar Dahl a schimbat fructul fiindcă s-a gândit că piersicile sunt mai moi.
E ciudat, nu? Cartea s-ar fi putut numi James și cireașa uriașă.
Uneori stau în pat și mă holbez la tavan.
Mă întreb dacă soția mea l-ar fi numit pe fiul nostru James
dacă povestea era despre o cireașă uriașă, nu despre o piersică.
Dar nu voi ști niciodată.
Evident, nu pot s-o întreb.
- Știu. - Încetați.
Vreți să știți dacă v-am iertat.
Vă voi ierta când voi putea dormi iar.
Voi dormi iar când veți fi mort.
CHIBRITURI
LUCRĂRI RĂSĂRITUL ÎNTÂRZIE DOUĂ ORE
Nu-ți putem da toate detaliile, dar îți putem spune
că ne pregătim pentru o catastrofă de proporții
care ar putea duce la dispariția omenirii în viitorul foarte apropiat și real.
Suntem în pregătiri, am început construcția sub un munte din Colorado.
Când va fi gata, va fi singura noastră șansă.
Cel mai mare oraș subteran din lume.
LUCRĂRI RĂSĂRITUL ÎNTÂRZIE DOUĂ ORE