‫בת הזוג‬
‫די להציק. -אני מסדרת לך את הצווארון.‬
‫אולי תפסיקי? את שיכורה.‬
‫נא לבחור קומה.‬
‫לא זזים. למה אנחנו לא זזים?‬
‫נא לבחור קומה.‬
‫לחצת על הכפתור? -לא.‬
‫רואה? את שיכורה לגמרי.‬
‫אני…‬
‫חשבתי שאתה…‬
‫איך יכולת?‬
‫למה לא פשוט נפרדת ממני?‬
‫מה?‬
‫דניאל… -רגע. למה את מתכוונת?‬
‫תקשיב, אתה לא צריך את זה.‬
‫כן… לא. -אתה לא צריך את זה…‬
‫צ'רי.‬
‫איך אפשר להיות כזה אכזרי?‬
‫אכזרי?‬
‫את עזבת אותי בבית החולים.‬
‫אפילו לא הייתה לך ההגינות לעשות את זה בפנים.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אתה לא יודע מה היא סיפרה לי, נכון?‬
‫היא שיקרה גם לך. וואו.‬
‫טעיתי. את לא סנובית, את פסיכופטית.‬
‫היי. -דניאל, בוא נלך.‬
‫רוצה לדעת מה היא עשתה?‬
‫אי אפשר לסמוך עליה. -זה די דפוק.‬
‫אתה לא צריך לשמוע את זה.‬
‫היא אמרה לי שאתה מת.‬
‫דניאל…‬
‫כן, היא אמרה לי שמת ושהייתה הלוויה.‬
‫נחש מה? לא הוזמנתי,‬
‫אבל עכשיו אני מבינה, כי לא הייתה הלוויה.‬
‫בכיתי בלי סוף במשך חודשים.‬
‫את עשית לי את זה.‬
‫מה לא בסדר איתך?‬
‫אימא?‬
‫אני יכולה להסביר.‬
‫בבקשה?‬
‫דניאל?‬
‫- לורה -‬
‫היי, זה דניאל. תשאירו הודעה.‬
‫דניאל, תקשיב, אני יודעת שאם תשמע את הצד שלי בסיפור,‬
‫תראה את זה אחרת.‬
‫בבקשה, פשוט תבוא הביתה.‬
‫ובבקשה, אל תדבר עם אף אחד עד שאדבר איתך, בסדר?‬
‫פאק.‬
‫את בסדר?‬
‫מה קורה?‬
‫שמעת מדניאל?‬
‫לא, למה?‬
‫רק תהיתי אם הוא יבוא הביתה לארוחת ערב.‬
‫תניחי לו.‬
‫טוב שהוא יוצא מהבית שוב.‬
‫כן.‬
‫אז איך מתקדמת התערוכה של ג'מאל ק'?‬
‫מעולה.‬
‫כן?‬
‫מתי היית בגלריה בפעם האחרונה?‬
‫שמעתי שלא היית שם כבר זמן מה.‬
‫אתה עוקב אחריי עכשיו?‬
‫זה השם שלי שכתוב על הדלת.‬
‫טוב.‬
‫זה גם השם שלי, הגלריה שלי.‬
‫סליחה, אני לחוץ.‬
‫הרבה דברים תלויים בנסיעת העסקים הזאת.‬
‫זה בסדר.‬
‫בבקשה, תענה.‬
‫בבקשה.‬
‫דניאל.‬
‫היי, זה דניאל. תשאירו הודעה.‬
‫לא ידעתי שאת באה.‬
‫אני אמורה להודיע לך מראש?‬
‫לא, אני לא…‬
‫תקשיבי, אני באמת מעדיפה שלא תדברי על הנוכחות שלי עם בעלי, בסדר?‬
‫בואי…‬
‫נזמין את ג'מאל. אני רוצה לדבר איתו על המאמר.‬
‫הוא היה פה.‬
‫מה? מתי?‬
‫אתמול.‬
‫ואת אומרת לי רק עכשיו?‬
‫שמתי את זה בלוח השנה שלך.‬
‫אבל למה לא התקשרת?‬
‫היית עם דניאל.‬
‫איך זה קשור?‬
‫את בדרך כלל לא עונה כשהוא שם.‬
‫מה הוא אמר?‬
‫למען האמת, הוא קצת התעצבן מכך שלא היית כאן.‬
‫אלוהים.‬
‫מה אני יכולה לעשות?‬
‫לא, אל תעשי שום דבר, בבקשה. -תני לי לתקן את זה.‬
‫לא! את יודעת מה, הארייט? אני לא מסוגלת יותר.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫אני נאלצת לפטר אותך.‬
‫אם מכירות פומביות הן מדד אמיתי…‬
‫זאת אומרת, בין 2008 ל-2020, אומנות של נשים הייתה רק שלוש-נקודה…‬
‫הינה אתה.‬
‫אלוהים, דאגתי כל כך.‬
‫איבדת את המפתח שלך?‬
‫לא.‬
‫למה שתצלצל בפעמון, מותק?‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫בוודאי.‬
‫דניאל…‬
‫אתה לא חייב להעניש אותי.‬
‫אבא ידע?‬
‫לא.‬
‫לא, מובן שלא.‬
‫יופי.‬
‫אתה יכול לתת לי להסביר?‬
‫למה עשית את זה?‬
‫כי לא חשבנו שתשרוד.‬
‫הרופא אמר שזה לא סביר ו…‬
‫אמרת לחברה שלי שאני מת.‬
‫את יודעת עד כמה זה מטורף? -כן, אבל יש סיבה…‬
‫אני הבן שלך. -אני יודעת.‬
‫אני יודעת.‬
‫תקשיב, זה מורכב.‬
‫אני רק… רצינו שתחלים… -פאק, שיהיה.‬
‫בלי הסחות דעת וצ'רי לא עזרה לכך.‬
‫אולי פשוט תעזבי אותי בשקט?‬
‫הפחדתי אותך?‬
‫הפחדתי, נכון?‬
‫למה את כאן?‬
‫יש לך משהו להגיד לי?‬
‫הרסת לי את החיים, לורה.‬
‫עכשיו תראי אותי הורסת את שלך.‬
‫צאי לי מהבית.‬
‫דניאל?‬
‫כן, אני מוכן.‬
‫פאק!‬
‫היא חתכה לי את הצמיגים.‬
‫יש לך ראיות שזו הייתה היא?‬
‫מי עוד זו יכולה להיות? היא הייתה אצלי בבית.‬
‫היא איימה עליי.‬
‫את יכולה לדווח על השחתת רכוש, אבל זה כל מה שיש לעשות בינתיים.‬
‫אני יודעת שהיא תנסה לעשות משהו גרוע יותר.‬
‫לוודא שזה עטוף בבד וגם בפלסטיק בועות‬
‫ולתייג את זה כמס' 7. -בטח.‬
‫ורצוי לשים כל אחד בקופסה נפרדת, ואז נוכל…‬
‫ג'מאל. -כן.‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מבטל. עליי להגן על המותג שלי.‬
‫מה? למה?‬
‫זה מציף את הרשת.‬
‫האשמות על בריונות, סביבת עבודה רעילה.‬
‫ג'מאל, שום דבר מזה לא נכון.‬
‫לורה, מישהי תובעת אותך.‬
‫מה? -על פיטורים לא הוגנים.‬
‫פיטורים לא הוגנים?‬
‫רגע, זאת הארייט?‬
‫אלה היו פיטורים הוגנים ביותר.‬
‫ג'מאל, תקשיב, זו התאבדות מקצועית בשבילך,‬
‫לעזוב גלריה יוקרתית.‬
‫אני צריך להתאים את עצמי לסוג הנכון של האנשים.‬
‫למעשה, אתה לא יכול לבטל עכשיו.‬
‫חתמת איתי על חוזה.‬
‫מעולם לא שלחו לי אותו.‬
‫עכשיו אתה מבין למה היא פוטרה?‬
‫בהצלחה.‬
‫היי, זה דניאל. תשאירו הודעה.‬
‫אתה צריך לדבר עם צ'רי,‬
‫ולהגיד לה להפסיק עם המשחקים המטופשים שלה.‬
‫עכשיו זו הטרדה.‬
‫הבאתי איתי ברולו.‬
‫עד כמה נדפקת?‬
‫נדפקתי.‬
‫ברצינות, אני חושבת שאף אחד לא ירצה להיות מקושר אליי.‬
‫מבטלים את כולם בימינו.‬
‫זה ממש נהיה טקס מעבר.‬
‫והקונים המובילים שלי באים בטיסה לתצוגה הפרטית.‬
‫אני אצטרך להתקשר לכולם.‬
‫אני מצטערת, יקירתי.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה לא צירוף מקרים.‬
‫מה יש?‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫טוב.‬
‫זה דניאל.‬
‫הוא… חזר לצ'רי.‬
‫הוא באמת קיבל מכה רצינית בראש, מה?‬
‫הוא לא מדבר איתי.‬
‫עשיתי משהו שלא הייתי צריכה לעשות.‬
‫לא סיפרתי לצ'רי שהוא התאושש.‬
‫מה אמרת לה?‬
‫נתתי לה לחשוב שהוא מת.‬
‫למה שתעשי דבר כזה?‬
‫אני לא יודעת. -לורה!‬
‫אני פשוט… זו הייתה ההזדמנות היחידה שלי להוציא אותה מחייו.‬
‫היא לא טובה לו.‬
‫את אמרת בעצמך, היא רודפת בצע.‬
‫לא, זה לא מצדיק את זה.‬
‫אבל צדקתי.‬
‫היא מסוכנת.‬
‫היא מאיימת עליי.‬
‫היא מסתובבת מחוץ לגלריה.‬
‫אני צריכה לפעול. -את צריכה לחדול…‬
‫מהכול.‬
‫עכשיו.‬
‫באמת חשבתי שתביני.‬
‫אני דואגת לך.‬
‫אני מבינה.‬
‫באמת?‬
‫אנשים עשו דברים מטורפים בגלל אהבה משחר האנושות,‬
‫ואת חשבת שתאבדי את בנך.‬
‫ועכשיו איבדתי אותו.‬
‫ולא משנה מה אני עושה, לא משנה עד כמה אני מנסה, זה…‬
‫את פשוט חושבת שתאבדי כל מה שחשוב לך.‬
‫זה לא רק דניאל, זה…‬
‫הבחורה מנסה להרוס אותי.‬
‫אני עלולה לאבד את המוניטין שלי, את הגלריה שלי…‬
‫לא, זה לא יקרה. את רק צריכה למצוא אומן אחר.‬
‫ואני לא מתכוונת אליי.‬
‫למה לא?‬
‫בחייך, לילית, הפעם האחרונה שהייתה לך תערוכה הייתה לפני מה, עשור?‬
‫כן.‬
‫וזה כנראה יהיה הדבר היחיד שיכול להציל את הגלריה שלי.‬
‫את לא אומרת "לא".‬
‫תשמעי, לדעתי כדאי שתניחי את כל הדאגות האלה בצד לזמן מה.‬
‫את נראית מותשת. מתי ישנת בפעם האחרונה?‬
‫לא מאז שנות ה-80.‬
‫אני רוצה לעזור.‬
‫תוכלי לחלוק את הציורים שלי.‬
‫באמת?‬
‫כל עוד את מבטיחה לטפל בהם יפה.‬
‫ואחרי הכול, הם הילדים שלי.‬
‫אעשה זאת.‬
‫תודה.‬
‫טוב. תני לי לראות.‬
‫הינה.‬
‫אולי כדאי שתעשי את זה למחייתך.‬
‫את יפה כל כך.‬
‫אולי תישארי הפעם?‬
‫תשתחררי.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫הווארד ואני…‬
‫הוא מחכה בבית?‬
‫לא, הוא לא נמצא.‬
‫טוב… לדעתי מגיע לך ליהנות קצת.‬
‫נצרוך הרבה סמים?‬
‫המון.‬
‫חזרת מוקדם.‬
‫למה אתה יושב בחושך?‬
‫אתה בסדר?‬
‫הווארד?‬
‫מה קורה?‬
‫למה אמרת לצ'רי שהבן שלנו מת?‬
‫למה?‬
‫לא יודעת. זה היה אימפולסיבי. פשוט…‬
‫חשבתי שאנחנו מאבדים אותו, ופשוט אמרתי את זה.‬
‫את מבינה שלא שיקרת רק לצ'רי?‬
‫שיקרת לדניאל.‬
‫ושיקרת לי.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא רציתי.‬
‫אבל זה מה שעשית.‬
‫איך אני יכול לסמוך עלייך?‬
‫אתה יכול לסמוך עליי.‬
‫כן? -מובן שאתה יכול.‬
‫טוב.‬
‫איפה היית אתמול בלילה?‬
‫ספרי לי.‬
‫הייתי עם לילית.‬
‫פאק, לורה.‬
‫פאק.‬
‫פשוט הייתי צריכה להיות עם מישהו.‬
‫אני ממש כאן!‬
‫אני ממש פאקינג כאן, עושה בדיוק מה שאת רוצה.‬
‫רצית לפתוח את הנישואים, אמרתי, "בסדר".‬
‫אמרת שסיימת עם זה.‬
‫אמרתי, "בסדר".‬
‫ממש הרגשתי שמצאנו זה את זה שוב, לורה.‬
‫ועכשיו את חוזרת לאישה הזאת‬
‫שכמעט שברה אותנו?‬
‫מה את רוצה בכלל?‬
‫פשוט תגידי לי. את יודעת מה את רוצה בכלל?‬
‫את כל הזמן מרחיקה אותי.‬
‫לא.‬
‫זין על זה. אני לא עושה את זה יותר.‬
‫אני גמרתי.‬
‫אתה עוזב אותי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני צריך לחשוב.‬
‫מטרת האומנות היא לגרום לאנשים להרגיש משהו.‬
‫וזו הסיבה שהיצירה של לילית השפיעה ככה.‬
‫היא הייתה גולמית.‬
‫היא הייתה כנה ללא בושה.‬
‫רציתי להציג את היצירות שלה מאז שהיינו בקולג' ביחד.‬
‫ואז היא זכתה בפרס טרנר, והפסיקה להחזיר לי טלפונים.‬
‫אני עוקבת אחרי הקריירה שלה במשך שנים רבות,‬
‫וזה פשוט כבוד גדול לחגוג אותה, ואת הכישרון העצום שלה.‬
‫זה לקח רק 30 שנה.‬
‫אבל הגענו לכאן.‬
‫אז, תספגו הכול.‬
‫תודה רבה לכולכם שבאתם.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה, יקירתי.‬
‫היא כאן.‬
‫זאת בת הזוג?‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫את… -לא. תיהני מהרגע שלך.‬
‫מייד אחזור. -כן?‬
‫כן.‬
‫ברכותיי.‬
‫אולי נדבר בחוץ?‬
‫למה? את מעיפה אותי?‬
‫שוב? את מפחדת שאני אגיד משהו מול כל האנשים האלה?‬
‫אני לא מעיפה אותך.‬
‫פשוט בואי למטה למשרד שלי, בבקשה,‬
‫ונוכל לדבר שם.‬
‫מה את רוצה, צ'רי?‬
‫זאת הייתה החברה?‬
‫האהבה הראשונה המפורסמת?‬
‫- אימא דובה -‬
‫תניחי את זה.‬
‫זה היה של דניאל.‬
‫למה אמרת לי שהוא מת?‬
‫רציתי להגן על הבן שלי.‬
‫ממה? ממני?‬
‫את רוצה שאני אענה על זה? אחרי כל מה שעשית?‬
‫אם תנסי לחרב את מערכת היחסים שלנו שוב,‬
‫אני אהרוס אותך.‬
‫זו הסיבה שבאת לכאן? כדי לאיים עליי?‬
‫את צריכה ללכת או ש…‬
‫מה? -או שאתקשר למשטרה.‬
‫ומה תגידי? עוד שקרים?‬
‫אני בטוחה שלא חסר.‬
‫המוניטין שלך בדיחה.‬
‫הנישואים שלך תלויים על בלימה.‬
‫הבן שלך שונא אותך.‬
‫אני חושבת שכדאי שתעלי בחזרה לחברה שלך.‬
‫היא כנראה כל מה שנשאר לך.‬
‫אם תעזי לאיים עליי שוב, אני נשבעת באלוהים…‬
‫מה? מה תעשי?‬
‫תפגעי בי?‬
‫כל עולם האומנות ידבר על זה. קדימה, תעשי את זה.‬
‫קדימה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫- צ'רי -‬
‫היא אמרה לי שאתה מת.‬
‫ושהייתה לוויה.‬
‫נחש מה? לא הוזמנתי,‬
‫אבל עכשיו אני מבינה, כי לא הייתה הלוויה.‬
‫את עשית לי את זה.‬
‫מה לא בסדר איתך?‬
‫כל הזמן הזה, הוא היה חי. זה דפוק לגמרי.‬
‫ואת יודעת מה הכי נורא? היא יודעת מה זה אבל,‬
‫והיא גרמה לי להתאבל. היא ממש גרמה לי להתאבל.‬
‫היא גרמה לפיטוריי, העיפה אותי מהבית. זה…‬
‫היא נשמעת כמו אישה לא בריאה.‬
‫רק תבטיחי לי שתתרחקי מהמשפחה הזאת.‬
‫אני חייבת לעשות משהו. היא הרסה אותי.‬
‫לא, צ'רי. את תעשי משהו שתתחרטי עליו.‬
‫אנשים כאלה, ניקולס, משפחת סנדרסון, אנשים עשירים,‬
‫יכולים לעשות הכול בלי להיענש, אבל את לא.‬
‫אני לא אוכל להגן עלייך הפעם.‬
‫מה עשית?‬
‫שום דבר.‬
‫אפשר לדבר?‬
‫זה בסדר, אימא.‬
‫עקבת אחריי לכאן?‬
‫אני לא רוצה לאבד אותך שוב.‬
‫את חייבת לדעת ש…‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫בכל יום.‬
‫למה לא התקשרת?‬
‫התקשרתי.‬
‫התקשרתי, שלחתי הודעות.‬
‫לא קיבלתי כלום.‬
‫אלוהים, היא בטח…‬
‫יודעת מה? זה לא משנה, בסדר?‬
‫כל מה שחשוב הוא שאני כאן, שואל אותך אם תיתני לי הזדמנות נוספת.‬
‫מעולם לא פגשתי מישהי כמוך, צ'רי.‬
‫אני לא רוצה לפגוש אף אחת כמוך. אני רוצה אותך.‬
‫רק התחלתי לשקם את חיי.‬
‫אני יודע. אני מצטער.‬
‫אפשר לנשק אותך?‬
‫טוב.‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אני אעזוב אותך עכשיו.‬
‫תראי…‬
‫אם תרצי להצטרף אליי מאוחר יותר, אני אהיה במלון בובארי.‬
‫אני אחכה לך.‬
‫זה בסדר אם את לא רוצה, אבל אני אחכה לך, בסדר?‬
‫באת.‬
‫לא חשבתי ש… תבואי.‬
‫באתי כשהיית בתרדמת,‬
‫על אף שלא היית חברה נעימה במיוחד.‬
‫זו נקודה טובה.‬
‫אפשר לקבל וודקה מרטיני, בבקשה?‬
‫כמובן. -תודה.‬
‫אז מה עושים עכשיו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫יש עולם כלשהו שבו נוכל להתחיל מחדש?‬
‫אני צריכה לפגוש את ההורים? -לא.‬
‫לא. ממש לא. בהחלט לא. -בסדר, יופי.‬
‫היא בטח שונאת שאתה נפגש איתי.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל היא כועסת? -אין לי מושג.‬
‫לא ראיתי אותה.‬
‫אני אישאר כאן.‬
‫איעלם קצת.‬
‫רק אתה תיעלם במלון חמישה כוכבים.‬
‫את רוצה לעלות?‬
‫אני לא יודעת. אני מרגישה כאילו אנחנו זרים.‬
‫כן, נכון.‬
‫את רוצה לעלות?‬
‫שיט.‬
‫מה? שברת אותו?‬
‫שברתי אותו.‬
‫יא דביל. -אני כל כך מצטער.‬
‫זה בסדר.‬
‫באמת? -זה בסדר, אני פשוט אישאר בה לנצח.‬
‫בוקר.‬
‫לבן שטוח, נכון?‬
‫לא?‬
‫אמריקנו?‬
‫מה יש?‬
‫לא, אני לא שותה קפה.‬
‫פאק. באמת?‬
‫אני מצטער. -זה בסדר.‬
‫למען האמת, השבועות שלפני התרדמת…‬
‫קצת מעורפלים.‬
‫אתה זוכר את זה?‬
‫נתת לי את זה.‬
‫למה שאתן לך את זה?‬
‫אתה לא זוכר שום דבר?‬
‫בכלל?‬
‫נכנסנו לתוך איזו קפלה ישנה, ו…‬
‫לא.‬
‫אני מצטער. -זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫נגיע לשם.‬
‫אני אלך לקחת כמה דברים.‬
‫מהבית.‬
‫את רוצה לבוא לתמיכה רגשית?‬
‫אני אשמח.‬
‫סליחה. לא התכוונתי להפחיד אותך.‬
‫לא הפחדת אותי.‬
‫את בטוחה?‬
‫את רוצה להגיד לי משהו?‬
‫אם לא, תזדייני לי מהבית!‬
‫את יודעת שהפסדת, לורה.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫בואי נעוף מכאן.‬
‫דניאל, איך מצאת דירה כזו טובה להשכרה?‬
‫נכון?‬
‫לא תאמינו באיזו מהירות צ'רי מצאה אותה.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫היא אשפית נדל"ן תותחית.‬
‫אפילו מקס קיידר התרשם ממנה.‬
‫לא.‬
‫הוגו, נוכל להעסיק את צ'רי מייד?‬
‫שלום. -אם יראו לי עוד מקום אחד‬
‫עם קיר כוח, אני אקיא.‬
‫ואנחנו שמחים מאוד בשביל שניכם.‬
‫לא מקנאים בכלל.‬
‫דניאל כבר הבין איך להשתמש במכונת הכביסה?‬
‫לך תזדיין!‬
‫אני פשוט שמחה כל כך שאתה לא יונק יותר.‬
‫בריג'יט, אכזרי מצידך! -מה? אני באמת שמחה.‬
‫יודעים מה אני באמת רוצה לדעת?‬
‫אני רוצה לשמוע את הסיפור על איך חזרתם להיות יחד.‬
‫כי ניסיתי להבין‬
‫איך צ'רי הצליחה לזכות בך בחזרה.‬
‫אל תהיי כזאת כלבה, בריג'. זו הייתה אי-הבנה.‬
‫כן, די לא הוגן מצד ההורים של דניאל להאשים את צ'רי בתאונה, נכון?‬
‫מה?‬
‫זה מה שדניאל סיפר לכם שקרה?‬
‫זה לא מה שקרה.‬
‫אימא שלו אמרה לי שהוא מת.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫תראו, חבר'ה, זה מורכב.‬
‫זה לא מורכב.‬
‫מה מורכב בזה?‬
‫טוב, אני חושב שאנחנו צריכים עוד בקבוק. -בבקשה.‬
‫ואני חשבתי שאימא שלך איומה. -נו, באמת.‬
‫זו חמותך לעתיד!‬
‫אני לא יודעת איך אבא שלך עושה את זה. היא פשוט נוראית.‬
‫רוצים עוד?‬
‫דניאל, הוא מעולה. איזה יין זה?‬
‫אני חושב שהוא מ…‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫כשראיתי אותך יוצאת, באמת חשבתי‬
‫שהמשכת הלאה מהר ממש.‬
‫לא, הייתי שבורה. הייתי שבורה לגמרי.‬
‫חשבתי שהוא מת.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫תראי, לורה, היא כמו אימא שנייה בשבילי.‬
‫אני אוהבת אותה.‬
‫אבל לאחרונה, היא מתנהגת כמו משוגעת.‬
‫זאת אומרת… אני…‬
‫השגתי לחברה שלי עבודה בגלריה שלה, ולורה פיטרה אותה בלי שום סיבה.‬
‫באמת? -כן.‬
‫מטורף, אחותי.‬
‫- הארייט_בנקרופט -‬
‫- יוגה בפארק עם פיונה בכל יום שבת -‬
‫כולם להתמקם. נתחיל בעוד חמש דקות.‬
‫רק מחכה לעוד כמה אנשים שאמורים להגיע.‬
‫הייתה איזו דרמה עם דניאל, והיא התחפפה למשך שבועות,‬
‫ואני ניהלתי את כל הבלגן בעצמי.‬
‫ואז היא האשימה אותי שאני כושלת.‬
‫נראה שעשית עבודה מעולה. -תודה.‬
‫באמת עשיתי.‬
‫לא, באמת, זה היה מגוחך. היא התעסקה רק בדניאל.‬
‫אפשר לחשוב שהוא פעוט.‬
‫היא שינתה את כל קודי האבטחה לתאריך יום ההולדת שלו‬
‫כי זה הדבר היחיד שהיא יכולה לזכור.‬
‫באמת?‬
‫למה היא פיטרה אותך?‬
‫בלי שום סיבה.‬
‫זה ממש לא בסדר.‬
‫נכון?‬
‫הצלחת למצוא עבודה אחרת?‬
‫עדיין לא.‬
‫כי לורה מספרת לכולם עד כמה את חסרת תועלת.‬
‫זה מה שהיא אומרת? -כמובן.‬
‫לא הוגן שאנשים שומעים רק את הצד שלה בסיפור.‬
‫את יודעת מה היא עשתה לי? היא הכניסה אותי לרשימה שחורה.‬
‫זה נורא.‬
‫היא תעשה זאת שוב.‬
‫מספיק רק אדם אחד שידבר על זה ברשת.‬
‫מה אני אכתוב?‬
‫אני אעזור לך. נתייג את כל הגלריות הגדולות, הבלוגרים…‬
‫אני מכירה כמה עיתונאים שלא אוהבים אותה.‬
‫מושלם. נתחיל שם, ונמשיך עד שזה יהפוך לוויראלי.‬
‫נעשה את זה בבראנץ'.‬
‫זה יהיה מזכך ממש.‬
‫- גוגל לורה סנדרסון -‬
‫- מגורים בני השגה ודיור חברתי צ'רי ליין -‬
‫איך מתקדמת התוכנית העסקית? -כן, טוב.‬
‫אני גאה בך.‬
‫מקס אמר לאבא שהוא חושב שתגיעי רחוק.‬
‫תודה.‬
‫- דה איבנינג פוסט האם לורה סנדרסון תבוטל? -‬
‫אין מצב. ראית את זה?‬
‫זו הקבוצה שאנחנו נגדה?‬
‫אנחנו מעודדים את שני הצדדים. לפחות בגולים הראשונים.‬
‫כמה גולים יש?‬
‫הרבה.‬
‫כן, מנצחים בפולו באותה הדרך שמנצחים במלחמה.‬
‫מי שמחזיק מעמד הכי הרבה זמן.‬
‫תודה לאל שיש בר.‬
‫אהבתי את זה ממש כשהייתי קטן.‬
‫אימא שלי הייתה מגניבה אותי לתא הפרשנים‬
‫כדי שאוכל להשקיף מעל כולם.‬
‫היא אפילו לא אהבה פולו, אבל היא לקחה אותי כל הזמן.‬
‫גם לרוגבי.‬
‫אבא שלך התעניין בספורט?‬
‫אבל בטח לא בפולו.‬
‫לא.‬
‫מצטער, זה היה דבר טיפשי לומר.‬
‫רק התכוונתי ש… אני יודע איזה מזל יש לי שיש לי הורים שעשו כל כך הרבה בשבילי.‬
‫במיוחד אימא שלי. היא הייתה מדהימה.‬
‫מה?‬
‫למה לא סיפרת לחברים שלך מה קרה באמת?‬
‫כי זה נשמע מטורף, אולי.‬
‫רק הוגן שהם ידעו מה היא עשתה.‬
‫אחרת, אני נראית כמו כלבה חסרת לב.‬
‫מה? אף אחד לא חושב ככה.‬
‫למה שלא פשוט תספר להם את האמת? -כי…‬
‫זאת אימא שלי.‬
‫כאילו…‬
‫אני יודע שהיא פישלה, אבל היא עדיין אימא שלי.‬
‫היא תמיד תהיה חלק מהחיים שלי.‬
‫היא ניסתה להרוס את חיי.‬
‫אני לא רוצה לריב.‬
‫אני אביא לנו עוד משקאות.‬
‫זאת אומרת, מטרת האומנות היא לגרום לאנשים להרגיש משהו.‬
‫וזו הסיבה שהיצירה של לילית השפיעה ככה.‬
‫רציתי להציג את היצירות שלה מאז שהיינו בקולג' ביחד.‬
‫אבל אז היא זכתה בפרס טרנר, והפסיקה להחזיר לי טלפונים.‬
‫תיהנו ותספגו הכול.‬
‫תודה רבה לכולכם שבאתם.‬
‫תודה רבה.‬
‫ברכותיי.‬
‫אולי נדבר למטה למשרד שלי?‬
‫אם תעזי לאיים עליי שוב, אני נשבעת באלוהים…‬
‫מה? מה תעשי?‬
‫תפגעי בי?‬
‫עולם האומנות ודאי ישמח לשמוע על זה.‬
‫קדימה, תעשי את זה.‬
‫תעשי את זה.‬
‫אני לא כמוך.‬
‫אני יודעת מתי להפסיק.‬
‫לכי תזדייני.‬
‫דניאל יתעשת ויבין מי את באמת.‬
‫מהר יותר משנדמה לך.‬
‫באמת?‬
‫כי את סתם זנזונת מהרחוב עם בעיית עצבים.‬
‫ואני אעשה כל שבכוחי‬
‫כדי להוציא את דניאל מחייך.‬
‫בסדר.‬
‫את משוגעת לגמרי.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫היא תקפה אותי הרגע.‬
‫היא תקפה אותי!‬
‫היא פשוט… אל תיתנו לה להתקרב אליי.‬
‫אל תיתנו לה להתקרב אליי. היא תקפה אותי הרגע.‬
‫אלוהים. אלוהים אדירים.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫מה את עושה?‬
‫תפסיקי.‬
‫היי, מה… צ'רי, מה קורה?‬
‫אלוהים. מה קרה לך?‬
‫תעזוב אותי. -לא. אני לוקח אותך לבי"ח.‬
‫לא. -אולי תצטרכי תפרים.‬
‫אני לא רוצה! -תגידי לי מה קורה ברגע זה.‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה יותר. אימא שלי צדקה.‬
‫הייתי צריכה להתרחק. אחזור הביתה.‬
‫היי! תירגעי.‬
‫תירגעי.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יכולה לספר לך. אתה לא תאמין לי.‬
‫אני כן. ספרי לי.‬
‫את…‬
‫הלכתי לאימא שלך.‬
‫מה עשית?‬
‫לא עשיתי כלום, דניאל. -סליחה.‬
‫אני לא מפלצת. הלכתי כדי לדבר. -בסדר.‬
‫בסדר. אני מצטער.‬
‫רק רציתי להתפייס.‬
‫והיא התחרפנה לגמרי.‬
‫היא צעקה עליי מול כל הגלריה.‬
‫ואז היא לקחה אותי למשרד שלה.‬
‫וניסיתי לדבר, והיא פשוט התעצבנה כל כך.‬
‫מה את אומרת? אימא שלי לעולם לא תפגע באף אחד.‬
‫לעולם לא תפגע באף אחד?‬
‫דניאל, שכחת מה היא עשתה לי?‬
‫אתה עדיין לא קולט מה עברתי בגללה.‬
‫כמעט איבדתי שפיות מרוב צער.‬
‫אתה עדיין לא רואה מי היא.‬
‫צ'רי… -אני חושבת שלעולם לא תראה.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני אוהבת אותך, אבל אני לא מסוגלת. -מה…‬
‫לא, רגע. -אימא שלך לא יכולה להיות יותר בחיי.‬
‫תני לי לפחות להסתכל על החתכים, בסדר?‬
‫תני לי לנקות אותך.‬
‫אלוהים, צ'רי.‬
‫את לא יכולה ללכת הביתה ככה.‬
‫בבקשה.‬
‫ניגוב אחרון.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ידעתי שאת האחת בפעם הראשונה שפגשתי אותך.‬
‫את חשבת שאני שמוק.‬
‫אבל אני ידעתי.‬
‫קניתי דירה רק כדי שאוכל לדבר איתך.‬
‫רציתי לבלות איתך בכל יום.‬
‫בכל לילה.‬
‫אני פשוט…‬
‫אני פשוט אוהב להיות קרוב אלייך.‬
‫אני לא אאבד אותך שוב.‬
‫אני לא מסוגל.‬
‫אני בוחר בך.‬
‫צ'רי ליין…‬
‫תתחתני איתי?‬
‫- לפי רומן מאת מישל פרנסס -‬
‫תרגום כתוביות: מאיה קציר‬