-Kom igen. Är ni redo? -Ja. Från början.
-Okej. -Ett, två, tre, fyra.
ETT ÅR TIDIGARE
-Du var sen på sticket. -Moncho låg fel.
Ni är en enda röra.
Hur länge var du här?
Jag kom precis.
Kom in.
Det här är Lucía, kompisen jag berättade om.
Hur är läget? Hur mår ni? Trevligt att träffas.
Hej.
-En gång till så slutar vi repa, va? -Ja.
Du stannar kvar, va?
Ja, jag tror det.
Okej, redo?
Redo. Från början.
Ett, två...
Hur länge har du känt Victoria?
Sen grundskolan. Vi gick på Medina Ascencio tillsammans.
Och du?
Sen hon började dejta Paco.
Hur länge har du spelat gitarr?
Sen jag var 13 ungefär.
Du sjunger väldigt bra.
Tack. Sjunger inte du?
-Inte professionellt. -Professionellt?
Vi måste härifrån, okej?
ÅTTA TIMMAR EFTER SKALVET
Jag går upp.
Du måste hjälpa mig.
Vi ska båda komma ut härifrån. Tillsammans.
EVERY MINUTE COUNTS
POLISSTATIONEN CAMILA
Hördu.
Vi är här.
Uppför dig väl här. Annars är du körd.
Släpp ut henne.
Kom igen, lilla prinsessan, kom.
Kom igen.
Camila Toledo.
Ska jag ställas inför rätta?
Mexiko går igenom en ganska komplex situation.
Jag beklagar att vi träffas under dessa omständigheter.
Jag fick låna brickan av senator Tellos sekreterare
för att köra en gravid kvinna till sjukhuset.
Det tvivlar jag inte på.
Men vad gjorde du på flygplatsen?
Mitt jobb.
Rapporterade ankomsten av den internationella hjälp
vi så väl behöver.
Du är från Guadalajara.
Än sen?
Jag har lite familj där också.
Vet du vad?
Jag skulle gärna försvinna från den här röran
och besöka mina släktingar i Guadalajara.
Är det där ett hot?
Nej, nej. Jag ska förklara bättre.
-Prados. -Ja, sir?
Ta med damen. Du vet vart.
Och du, hon är lite nervös.
-Du vet vad du ska göra. -Uppfattat, befälhavaren.
-Kom. -Vart för ni mig?
-Kom nu. Lugna dig. Skynda på. -Vart för ni mig?
Oroa dig inte, inget kommer hända dig. Vi tar hand om dig här.
Om vi säger att hon fastnade i jordbävningen?
Ännu ett dödsfall i statistiken, Rodríguez. Bara ett till.
Javisst.
-Du tycker att du är modig. -Bara lite.
Varsågod, kompis. Ha det så kul.
Braulio.
Var försiktig.
Hon kan vara envis.
Vi ses senare, lilla prinsessa.
ELVA MÅNADER TIDIGARE
Välkomna till er nyhetskanal med José Pablo Escalera.
Runt kl. 19.00 idag, onsdagen den 30 maj,
blev journalisten Manuel Buendía mördad.
Offret sköts på parkeringsplatsen i Insurgentes byggnad 58,
efter att ha utfört kontroversiella och avslöjande utredningar mot regeringen.
Sluta hålla på med gitarren!
-Fixa ett jobb! -Sluta, pappa.
Som expedit duger också. Jävla odugliga unge!
Va? Jag tänker inte försörja dig. Få se om du har råd.
Ta en dusch. Se hur du ser ut.
Jävla snorunge som gör mig förbannad. Kom igen! Fan ta dig!
Jag tänker inte betala för snoriga småungar.
Du kan inte fortsätta så här.
Vart ska jag ta vägen?
Du är inte ensam mot världen, Pablo. Jag är med dig.
-Fan också! -Kom.
Pengar växer inte på träd. Den jäveln hjälper mig inte.
-Ska jag hjälpa dig? -Ja.
Varsågod.
Din mamma lagar god mat.
Titta!
-En fallande stjärna. -Var?
Den är borta. Du missade den.
Jag ser dem aldrig.
Förlåt, jag glömde att du var skadad. Gör det jätteont?
Det är lugnt. Det gör inte så ont.
Hellre kysser jag dig.
Pablo.
Pablo!
Pablo.
Pablo, snälla.
Kan inte röra mig.
Inte jag heller.
Hjälp!
Hjälp.
-Tack. -Tack.
Tack.
Jag känner att vi snart kommer att hitta Lucia.
Hon är väl säkert med Pablo.
Ja, troligtvis.
Hon är i alla fall inte ensam.
Han tar hand om henne.
Han är en bra kille.
Det ger mig tröst.
ALLMÄNNA SJUKHUSET
Vi ska få ut er. Vi ska andas frisk luft och prata, okej?
Jag vill bara veta om José.
Berätta sanningen, doktorn.
Hilda.
Efter att ha stått ut med mig i 20 år så förtjänar hon en bra ring.
-Jag vet vilken. -Vilken?
Den dyraste.
Jag ger den till henne på stranden.
Jag är försenad.
Jag är så ledsen.
Lyssna på mig en stund.
Jag var med honom precis innan allt det här började.
Nej, doktorn, nej.
Du kan inte fixa allt.
Jag är så ledsen, Hildita.
Jag är så ledsen.
Min ring. Jag tog av min ring.
Min ring.
Jag tog av mig ringen. Var är den?
Jag tog av mig ringen.
Vi fortsätter försöka få ut er alla.
Vi ska få ut er, de nyfödda och...
Det är det enda vi kan göra. Jag vet inte vad annars.
Fortsätt lyfta på stenar.
Senare kommer vi få se vad allt detta var bra för.
Vad är det bra för?
För det finns inget kvar där uppe.
Det finns inget kvar.
Bara spillror.
Bara stenar.
Men vi fortsätter att dra ut stenarna, lyfter upp dem, en efter en.
Och, kanske...
...hittar vi det vi vill ha...
...under spillrorna.
Vi kanske kan hitta José.
-Upp med dig. -Vad gör du?
Jag ska hjälpa dig härifrån.
Sätt på dig den här.
-Varför gör du det här? -Jag vill hjälpa.
Men inte här och nu. Vi har inte tid.
Fort, följ med mig.
Kom igen. Skynda på. Tiden är knapp.
För inte oväsen.
Kom igen. Skynda på. Stanna inte, skynda.
Varför hjälper du mig?
-Vill du ha pengar? -Nej.
Jag vill ge dig ett uttalande, men anonymt.
-Jag förstår. -Lyssna, jag är redan i knipa.
Jag pratar med dig, sen drar jag.
-Anonymt. -Tack.
-Vi måste skynda oss. -Ja, de letar säkert redan efter oss.
Klar. Det är brett nog nu.
-Är det klart? -Ja.
-Vad ser du? -De är där inne.
Hilda, jag skickar in mjölkersättningen.
Rosario, jag kastar en nappflaska till dig.
Hilda.
Hur mår din bebis?
Hon mår bra. Hon är snart ute.
-Är du redo, Flaco? Jag tar henne. -Ja.
Redo, kompis. Ge henne till mig.
Jag är här.
Försiktigt med huvudet.
Jag kommer. Vänta.
-Har du henne? -Vänta lite.
Jag har hennes huvud. Bra, jag har henne.
Släpp om du vill. Det är bra.
Jag har dig. Såja.
Du klarar dig, fina du.
Oroa dig inte. Jag ska få ut dig.
Du är så liten.
-Redo, Flaco? -Ja.
-Ge henne till mig. Jag har en filt. -Jag gör det.
Vi sticker härifrån, raring. Kom.
Försiktigt. Så här, långsamt.
Varsågod, Flaco.
Var försiktig med huvudet.
Titta bara vad liten hon är.
Täck över henne.
Få bort dammet.
-Såja. -Oroa dig inte. Jag har henne.
-Redo? -Nu är vi ute. Kommer tillbaka.
Okej, ta det lugnt.
Kompis. Kompis, den första är ute.
-Ge hit henne. -Varsågod.
Här är hon.
Tack och lov.
Clara García.
-Clara Garcías familj? -Är det inte Marcela García?
Marcela Sánchez García? Dotter, se om det är hon.
Nej, det är det inte.
Clara García?
Min systerdotter.
Hon är min systerdotter.
Är det hon?
Ja, det är hon.
Följ med mig till kafeterian.
Vi undersöker henne och sen kan du ta med henne hem.
Hitåt.
-Be dem att visa legitimation, okej? -Ja, doktorn.
Det spelas in.
Du lyckades.
Allt har att göra med Mexikos Fotbolls-VM 1986.
Regeringen spenderar mycket pengar på reklam.
Turistministern och hans rådgivare...
-Vem är rådgivaren? -Det är mr Ignacio Zambrano.
Jag förstår att de kommer att få en stor summa från varje reklamkampanj.
Därför avvisar de internationell hjälp,
för om FIFA får reda på att vi är i knipa,
går VM till ett annat land, och de kommer att lämnas utan pengar.
Så det var en order från turistdepartementet
att vägra ta emot internationell hjälp.
Nej, inte direkt.
Men det jag såg när jag var där var att turistministern
och inrikesministern båda är med på det.
De gör allt de kan för att få pengarna.
Hilda, du kan komma igenom nu. Kom.
Jag kommer.
Försiktigt.
De bryr sig inte om nåt eller nån.
Kommer, doktorn.
Blodbadet når inte deras hus.
Bra jobbat. Du lyckades.
Du är ute nu. Följ efter honom. Gå och ta lite luft.
Vännen.
Hitåt.
Du är ute nu, vännen.
-Du är ute nu. -Pepín!
Såja, såja.
Det är över. Ut härifrån.
Vårt enda hopp är folk som du.
-Hon är på väg ut! -Ja, vi har henne!
De som sträcker ut en hand utan att vara rädda för att förlora den.
Hilda.
De som sätter allmänhetens bästa före sitt egna välmående.
Släpp förbi mig, snälla.
Min vän.
Min underbara vän.
De som aldrig tappar tron.
Därför bestämde jag mig för att hjälpa dig trots faran.
Det enda sättet.
Nu måste vi alla enas.
Nu så, nästan.
-Såja, okej. -Tack.
-Båren. Skynda på. Såja. -Tack så mycket.
Du är ute. Det är över.
Klart.
Jag har slutat spela in. Du kan vända dig om nu. Tack.
Tack. Du är väldigt modig.
Du också.
Men i det här landet går det inte alls bra för de modiga.
Jag ska lämna stan ett tag, och jag tycker att du ska göra detsamma.
Jag tar en titt.
Otroligt, Hilda. Det är perfekt.
Mycket bra jobbat.
Det värsta är över.
Vi klarade det, syrran.
Tack för att du räddade mitt liv.
Jag gjorde bara som läkaren sa.
Hur mår du?
Det känns som om jag har förlorat allt.
Utan José verkar livet inte ha någon mening.
Och ändå är vi här.
När du kom tillbaka efter din frus död...
trodde jag att du var i förnekelse.
Som att du straffade dig själv.
Nu förstår jag.
Efter det här
måste livet ha en annan mening.
Vi ska hämta dig, Rosario.
Ha tålamod. Vi måste göra detta försiktigt.
Tack, Pepín. Jag vill inte dö här ensam.
Det kommer inte att hända. Vi håller oss fokuserade.
Snälla, doktorn. Så många saker kvar jag vill göra....
Jag vill träffa min pojkvän och min mamma.
Oroa dig inte. Du ska träffa dem igen.
Sist jag såg min mamma sa jag till henne hur hon skulle dö.
Jag har mycket som jag måste reparera.
Jag är inte redo att dö.
Vem har sagt att du ska dö?
När du kommer ut så kommer du kunna be din mamma om ursäkt.
José blev krossad. Jag kan också bli krossad.
Sluta vara negativ. Vi får ut dig snart.
Vi ska ut imorgon. Tänk på mat eller hur du tar ett bad.
ELVA MÅNADER TIDIGARE
Kom.
Jag har en överraskning åt dig. Blunda.
Blunda.
Fuska inte.
God kväll.
Jag hoppas jag inte stör.
Jag köpte några mackor till er.
Hoppas att ni gillar skinka.
Tack, pappa, men jag lagar pasta.
Jag är sugen på en skinkmacka nu.
Tack så mycket.
Ta hit tallrikar och en flasköppnare.
Jag köpte några chaparritas också.
Sätt dig.
Jag vill prata med dig.
Jag vill be om ursäkt för häromdagen.
Jag vill att du ska veta att du alltid är välkommen här.
Dessutom är jag glad över att se Pablo så lycklig.
Hur gammal är du?
Sexton.
Jo,
Pablo ska börja plugga på UNAM, eller hur?
Ja.
Du måste vara väldigt stolt över Pablo.
Ja, väldigt mycket.
Jag säger det inte ofta så att han inte blir kaxig.
Då så.
Jag ska gå och lämna er två ifred. Ursäkta mig.
-Tack, pappa. -Varsågod.
Och min serenad?
Du har rätt.
Jag vet inte varför
Jorden slutar snurra
Men jag älskar dig
Och ser till
Att inget nånsin händer dig
För några timmar sen planerade vi att åka till stranden.
Det ska vi fortfarande.
Tänk om det här är slutet för oss?
Nej. Säg inte så, Lu.
Så fort vi kommer härifrån,
ska vi direkt till Acapulco, som vi har bestämt.
Okej?
Om du kunde förändra nåt i ditt liv, vad skulle det vara?
Jag vet inte.
Jag skulle nog förlåta pappa.
Verkligen?
Jag vet inte.
När mamma lämnade oss,
kom han aldrig över det.
Och nu vill jag bara se honom och veta att han mår bra.
Det luktar gas.
Ja, det luktar gas.
Undertexter: Tatjana Majerle
Kreativ ledare Sanna Greneby