-Jdeme na to. Připravení? -Ano. Od začátku.
-Fajn. -Raz, dva, tři, čtyři.
O ROK DŘÍVE
-Při bridgi jsi byl mimo rytmus. -To Moncho byl mimo.
Jsi v hrozným stavu.
Jak dlouho už tu jsi?
Teď jsem přišla.
Pojď dál.
Tohle je Lucía, kamarádka, co měla dorazit.
Zdravím. Těší mě.
Zdravím.
Ahoj.
-Ještě jednou a ukončíme zkoušku? -Jo.
Zůstáváš tu, ne?
Jo, asi jo.
Fajn, připravení?
Ano. Od začátku.
Raz, dva...
Jak dlouho znáš Victorii?
Od základky. Chodili jsme spolu na Medina Ascencio.
A ty?
Co začala chodit s Pacem.
Jak dlouho už hraješ na kytaru?
Asi tak od svých třinácti let.
Zpíváš moc dobře.
Díky. Ty nezpíváš?
-Profesionálně ne. -Profesionálně?
Musíme se odsud dostat, jasný?
OSM HODIN PO ZEMĚTŘESENÍ
Jdu nahoru.
Musíš mi pomoct, jo?
Oba se odsud dostaneme. Spolu.
KAŽDÁ MINUTA DRAHÁ
POLICEJNÍ STANICE CAMILA
Zdravím.
Jsme tady.
Chovej se slušně. Nebo s tebou vyjebem.
Pusť ji ven.
Pojď, princezničko, jde se.
No tak, jdeme.
Camila Toledová.
Budu předvedena před soud?
Mexiko prochází dost složitou situací.
Je mi líto, že se potkáváme za těchto okolností.
Odznak mi půjčila sekretářka senátora Tella,
abych odvezla těhotnou ženu do všeobecné nemocnice.
O tom nepochybuji.
Ale co jste dělala na letišti?
Svoji práci.
Dokumentuji přílet mezinárodní pomoci, kterou zoufale
potřebujeme.
Jste z Guadalajary.
A co má být?
Taky tam mám rodinu.
Víte co?
Rád bych zmizel z téhle šlamastyky
a navštívil příbuzné v Guadalajaře.
Mám to chápat jako hrozbu?
Ne. Vysvětlím to líp.
-Pradosi. -Ano, pane?
Vezmi tuhle dámu. Víš kam.
A hele, je trochu nervózní.
-Víš, co máš dělat. -Rozumím, veliteli.
-Jdeme. -Kam mě vedete?
-Jdeme. Klid. Pohyb. -Kam mě odvádíte?
Neboj, nic se ti nestane. Postaráme se tu o tebe.
Co když řekneme, že ji zasáhlo zemětřesení?
Jen jedna další smrt do statistiky. Jen jedna.
Jasně.
-Myslíte si, že jste statečný, že? -Maličko.
Je tvoje, kamaráde. Užij si to.
Braulio.
Opatrně.
Umí být tvrdohlavá.
Na viděnou, princezničko.
O 11 MĚSÍCŮ DŘÍVE
Vítejte na nonstop zpravodajském kanálu. Jsem José Pablo Escalera.
Dnes ve středu 30. května kolem 19:00
byl zavražděn novinář Manuel Buendía.
Oběť byla zastřelena na parkovišti budovy v ulici Insurgente 58
po svém kontroverzním a usvědčujícím vyšetřováním vlády.
Furt jen blbneš s kytarou!
-Najdi si práci! -To stačí, tati.
Třeba jako prodavač. Ty zasranej budižkničemu!.
Co je? Už ti nic nedám. Uvidíme, kde seženeš na nájem.
Běž se radši osprchovat. Podívej, jak vypadáš.
Spratek zasranej mě sere. Jdi do prdele.
Nebudu platit za usoplený spratky.
Takhle už nemůžeš dál žít.
Kam mám jít, Lu?
Nejsi na světě sám, Pablo. Jsem s tebou.
-Sakra! -Jdeme.
Prachy nerostou na stromech. Hajzl mi nic neplatí.
-Chceš pomoct? -Jo.
Prosím.
Tvoje máma skvěle vaří.
Koukej!
-Padá hvězda. -Kde?
Je pryč, prošvihl jsi to.
Nikdy je nevidím.
Promiň, zapomněla jsem, že jsi zraněný. Bolí to hodně?
Neměj starost, moc to nebolí.
Radši bych ti dal pusu.
Pablo.
Pablo, prosím.
Nemůžu se hnout.
Já taky ne.
Pomoc!
-Díky. -Díky.
Mám pocit, že jsme Lucíi už hodně blízko.
Určitě je s Pablem, že?
Nejspíš ano.
Aspoň není sama.
Ano, stará se o ni.
Je to hodný kluk.
To mě uklidňuje.
VŠEOBECNÁ NEMOCNICE SESTRY
Dostaneme vás ven. Nadechneme se čerstvého vzduchu a promluvíme si, jo?
Jen chci vědět něco o Josém.
Řekněte mi pravdu, doktore.
Hildo.
Po 20 letech, co to se mnou vydržela, si zaslouží dobrý prsten, ne?
-Vím jaký. -Jaký?
Ten nejdražší.
Dám jí ho na pláži.
Mám zpoždění, José.
Je mi to moc líto.
Poslouchejte mě chvíli.
Byl jsem s ním těsně předtím, než to začalo.
Ne, doktore.
Nemůžete všechno napravit.
Je mi to strašně líto, Hildito.
Moc líto.
Můj prsten. Sundala jsem si ho.
Můj prsten.
Sundala jsem si prsten. Kde je?
Sundala jsem si prsten.
Zkusíme vás všechny dostat ven.
Dostaneme ven vás, novorozence...
Je to to jediné, co můžeme dělat. Nevím, co jiného.
Pokračovat s přesouváním kamenů.
Pak uvidíme, k čemu to všechno bylo.
K čemu je to dobré?
Protože nahoře nic nezbylo.
Nic.
Jen sutiny.
Jen kamení.
Ale ty kameny vytaháme jeden po druhém.
A pak možná...
pod těmi sutinami...
najdeme, co chceme.
Možná najdeme Josého.
-Vstávejte. -Co to děláte?
Pomůžu vám odsud.
Oblečte si tohle.
-Proč to děláte? -Chci pomoct.
Ale ne tady a teď. Není čas.
Rychle, pojďte za mnou.
Rychle, nemáme čas.
Potichu.
Jdeme. Honem.
Proč to děláte? Proč mi pomáháte?
-Chcete peníze? -Ne.
Chci udělat prohlášení, ale anonymně.
-Rozumím. -Stejně už mám průšvih.
Promluvíme si a pak zmizím.
-Anonymně. -Děkuji.
-Musíme si pospíšit. -Ano, už nás určitě hledají.
Hotovo. Už je to dost široké.
-Hotovo? -Jo.
-Co tam vidíš? -Jsou tam.
Hildo, posílám sunar.
Rosario, hodím vám lahev.
Hildo.
Jak je na tom váš kojenec?
Vede si dobře. Už je skoro venku.
-Připraven, Flaco? Vezmu ji. -Ano.
Připrav se. Podej mi ji.
Jsem tady.
Pozor na hlavu.
Už jsem tam, už se blížím.
-Máš ji? -Počkej.
Dobře, držím hlavu. Jo, mám ji.
Pusť ji, jestli chceš. A je to.
Mám tě, vidíš.
Bude to dobrý, krásko.
Neboj se. Dostanu tě ven.
Jsi tak maličká.
-Připraven, Flaco? -Ano.
-Dej mi ji. Mám přikrývku. -Předám ti ji.
Vypadneme odsud, zlatíčko. Jdeme.
Pomalu. Takhle, pomalu.
Tady máš.
Pozor na hlavu.
Podívej se na ni. Tak maličká.
Přikryj ji.
Ať se k ní nedostane prach.
-Takhle. -Neboj. Držím ji.
-Připravený? -Tak jdeme. Hned se vrátím.
Fajn, opatrně.
Kamarádko, první je venku.
-Dejte mi ji. -Tady.
Tady je.
Díkybohu, je venku.
Clara Garcíová.
-Rodina Clary Garcíové? -Není to Marcela Garcíová?
Marcela Sánchez Garcíová? Dcero, podívej se, jestli je to ona.
Není.
Clara Garcíová?
To je moje neteř.
Clara Garcíová je moje neteř.
Je to ona?
Ano, je.
Pojďte se mnou do jídelny.
Prohlédneme ji a pak ji můžete vzít domů.
Tudy.
-Ať vám ukážou nějaký průkaz, ano? -Ano.
Natáčíme.
Zvládl jste to, doktore.
Všechno to souvisí s mistrovstvím světa v Mexiku v roce 1986.
Vláda utratila za reklamu spoustu peněz.
Ministr cestovního ruchu a jeho tajemník...
-Kdo je ten tajemník? -Pan Ignacio Zambrano.
Prý dostanou velký podíl z každé reklamní kampaně.
Proto odmítají mezinárodní pomoc.
Jestli totiž FIFA zjistí, že jsme v průšvihu,
mistrovství světa přesunou do jiné země a oni zůstanou bez podílu.
Takže to byl rozkaz z ministerstva cestovního ruchu,
abychom odmítli letadla s mezinárodní pomocí.
Ne, přímo ne.
Ale když jsem tam byl, pochopil jsem, že ministr cestovního ruchu
a ministr vnitra v tom jedou spolu.
Udělají pro peníze cokoli.
Hildo, už můžete jít.
Už jdu.
Opatrně.
Na ničem a nikom jim nezáleží.
Už jdeme, doktore.
Prolitá krev jim k balkonu nedosáhne.
Dobrá práce. Zvládla jste to.
Jste venku. Běžte za ním na vzduch.
Holka zlatá.
Tudy prosím.
Jsi venku, holka.
-Jsi venku. -Pepíne!
To je ono.
Je konec. Běž už.
Lidi jako vy jsou naše jediná naděje.
-Už jde ven, lidi! -Jo, máme ji.
Ti, co nabídnou ruku a nebojí se, že o ni přijdou.
Hildo.
Ti, co dávají přednost obecnému blahu před osobním pohodlím.
Pusťte mě, prosím.
Holko moje.
Moje úžasná kamarádko.
Moje nejmilejší.
Ti, co neztracejí naději.
Proto jsem se rozhodl vám pomoct navzdory nebezpečí.
Jinak to nejde.
Teď se musíme všichni spojit.
Už jste skoro tam.
-Tak a je to. -Díky.
-Nosítka, rychle. -Moc děkuju.
Jste venku.
Hotovo.
Přestala jsem natáčet. Můžeš se otočit.
Děkuju. Jsi velmi statečná.
Ty taky.
Ale v téhle zemi se statečným vůbec nedaří dobře.
Odjedu na čas z města a myslím, že bys měla udělat to samé.
Mrknu se na to.
Neuvěřitelné, Hildo. Dokonalé.
Velmi dobře zvládnuté.
Tak a nejhorší je za námi.
Zvládly jsme to, ségra.
Děkuju, žes mi zachránila život.
Dělala jsem, co mi doktor řekl.
Jak vám je?
Mám pocit, jako bych o všechno přišla.
Bez Josého jako by život neměl smysl.
A přesto jsme tady.
Když jste se po smrti své ženy vrátil,
myslela jsem, že to popíráte.
Jako byste se trestal.
Teď už to chápu.
Po tomhle
musí mít život jiný význam.
Jdeme pro tebe, Rosario.
Trpělivost. Musíme být opatrní.
Díky, Pepíne. Nechci tu umřít sama.
Ne, to se nestane. Všichni se soustřeďme.
Prosím, pane doktore. Ještě toho chci tolik stihnout...
Chci vidět přítele a mámu.
Neboj. Slibuju, že je uvidíš.
Když jsem naposledy viděla mámu, řekla jsem jí, ať umře.
Musím spoustu věcí odčinit.
Nejsem připravená umřít.
Kdo ti řekl, že umřeš?
Až se dostaneš ven, budeš se moct mámě omluvit. Uvidíš.
Josého to rozdrtilo. Mohla jsem dopadnout stejně.
Přestaň s tou negativitou. Brzy tě dostaneme ven.
Zítra si vyrazíme. Radši přemýšlej o jídle nebo o vaně.
O 11 MĚSÍCŮ DŘÍVE
Pojď ke mně.
Mám pro tebe překvapení. Zavři oči.
Zavři je.
Žádné podvádění.
Dobrý večer.
Doufám, že nevadí.
Koupil jsem nějaké sendviče.
Doufám, že máš ráda šunku.
Dík, tati, ale dělám těstoviny.
Dostala jsem chuť na šunkový sendvič.
Děkuju mockrát.
Přines talíře a otvírák na láhve.
Přinesl jsem limonádu, kdybyste měli žízeň.
Posaď se.
Chci si s tebou promluvit.
Chci se omluvit za minule.
Chci, abys věděla, že tohle je tvůj domov a že jsi vždy vítána.
Krom toho jsem rád, že je Pablo tak šťastný.
Kolik ti je?
Šestnáct.
Podívej,
Pablo začne studovat na univerzitě, že?
Ano.
Musíte být na Pabla moc pyšný.
Jsem, moc.
Neříkám to často, aby si moc nemyslel.
No jo no.
Půjdu vám z cesty a nechám vás o samotě.
-Díky, tati. -Není zač.
A co má serenáda?
Máš pravdu.
Nevím, proč se svět
přestává otáčet
Ale pořád tě miluju
Ujišťuju se
že se ti nikdy nic nestane
Před pár hodinami jsme chtěli jít na pláž.
Pořád to máme v plánu.
Co když je tohle náš konec?
Ne. To neříkej, Lu.
Jakmile se odsud dostaneme,
pojedeme rovnou do Acapulca, jak jsme se domluvili.
Jo?
Kdybys mohl v životě něco změnit, co by to bylo?
To nevím.
Myslím, že bych odpustil tátovi.
Vážně?
Nevím.
Co nás máma opustila,
nikdy se z toho nedostal.
A teď ho chci prostě vidět a vědět, že je v pořádku.
Smrdí to tu plynem.
Jo, smrdí tu plyn.
Překlad titulků: Klára Lancová
Kreativní dohled Tereza Němcová dět, že je v pořádku.