TVÅ ÅR TIDIGARE
Den kan ritas om.
Ingenjören.
-Hallå. Vad kollade ni? -Kom.
Vad kollade ni på?
-Svara mig, för fan. -Vi åker.
Vi är i fara, eller hur? Ingenjören, svara mig!
Era jävlar.
Hjälp, pappa!
NUEVO LEÓN-BYGGNADEN, TLATELOLCO, ALBERTO OCH BETO
Jag hör honom inte.
Beto!
EVERY MINUTE COUNTS
Är allt bra?
Kolla om hon behöver nåt.
Självklart.
Doktorn!
En del av tunneln rasade när Pepín skulle hämta sköterskorna.
Toña?
Toña!
Toña, vad hände?
-Mår du bra? -Hilda!
Toña?
Toña? Vad är det?
-Vad är det, Toña? Vad är det? -Hilda!
Andas.
Toña?
Gör det ont?
Pepín!
Det är nåt fel på Toña!
Nåt har huggit henne!
Hon kan inte andas! Snälla!
-Fler verktyg? -Nej, vi måste ta bort grejer.
Vi måste flytta på det här.
-Ge mig ficklampan. -Okej.
Beto!
-Var är du? -Här, pappa! Jag är här!
Beto, skrik så att vi kan hitta dig.
Pappa!
Lugn, min son.
Är du ensam?
Jag är med min vän, men han har svimmat!
Oroa dig inte! Mår du bra?
Ja, men det är svårt att andas.
-Pappa, snälla, få ut mig härifrån. -Jag är nära.
-Pappa. -Beto.
-Pappa.
Betito.
Backa. Jag måste flytta stenen.
-Betito, kom hit! -Pappa.
Beto, jag får inte plats här. Kom.
Pappa.
-Pappa. -Kom hit, kom hit.
Lucía då?
Vi hittar henne.
Okej?
ETT ÅR TIDIGARE
Vad är det?
Packa uniformer, underkläder, tandborste. Det viktigaste.
Vi hämtar resten sen.
Men varför?
Bara fem hyresgäster stöttade mig.
-Jag sa ju det. -De tänker på räkningarna.
Packa era saker. Hjälp din bror.
Nej, de ska ingenstans.
Hördu! Sluta.
Du är besatt. Du har fixat byggnaden.
Inget blev fixat. Allt var förgäves.
Det var en bluff.
Stanna här.
Du måste släppa det, Alberto, snälla.
Koncentrera dig på att få ett jobb.
Du kommer att må bättre.
Dessutom behöver vi pengarna.
Allt handlar inte om pengar. Vi pratar om våra barn.
Du är förvirrad.
Det här är vårt hem.
Huset byggdes 1962 och det står kvar.
Du kan stanna. Jag åker med mina barn.
Vart ska ni?
Vad ska ni leva av, luften?
Hilda, Toña, det är Ángel. Hör ni mig?
Ja, doktorn. Jag hör dig.
Toña har en metallbit i bröstkorgen.
Vilket revben och i vilken position?
I sjätte interkostalrummet, ungefär 30 grader, doktorn.
-Blöder det? -Ja, doktorn.
Är såret djupt?
Det är djupt.
Såret är djupt, doktorn.
Kolla om det bubblar.
Nej, doktorn, nej.
Hilda, sätt Toña i 45 graders vinkel.
Sätt in ett rör och släpp ut luften ur henne.
Ja, doktorn.
Vänta. Sådär.
Vänta.
Förlåt.
Hon blöder mycket, doktorn.
Hilda, lyssna noga på mig.
Toña har lungkollaps.
Hon har luft i pleurahålan.
Jag söker en lungspecialist som vägleder dig så att du kan operera.
Jag, doktorn?
Nej, inte jag. Jag kan inte göra det här.
Jag kan inte, doktorn. Det är hemskt.
Vi har inget val. Vi har inte tid. Du måste operera.
Andas, lugna dig.
Du får operera.
Jag ska leta efter en lungspecialist.
Doktorn! Nej, lämna mig inte ensam. Snälla, du kan guida mig.
Doktorn, du kan guida mig. Snälla.
Jag går inte, jag stannar här.
Vi gör det tillsammans, steg för steg,
men vi måste hålla oss lugna.
Vi har varit med om mer komplicerade nödsituationer.
Okej, doktorn. Ja.
Jag ska hämta material och är strax tillbaka.
Håll Toña stabil. Jag kommer snart.
Ja, doktorn. Okej.
Allt är mitt fel.
Jag såg dem...
Gräv ett hål stort som en knytnäve för att få igenom materialet.
Fixar det.
Jag litar på dig.
INRIKESDEPARTEMENTET IGNACIO
Projektet har varit på plats de senaste sex åren,
vi rekommenderade implementering av regelverket, men ingen brydde sig.
Att generalisera i denna situation,
eller ett ämne som detta, är lite känsligt.
Berätta exakt vad som står i dokumentet.
I ett nötskal, att vi borde förbereda folk
för en jordbävning av den här omfattningen.
Att sammanställa räddningsprotokoll,
att utföra övningar på offentliga institutioner...
Prata inte strunt.
Det här är verkligheten, inte en simulering.
Vad menar du?
Okej, Guillermo. Låt honom prata, han är seismologen.
Bättre vara informerad än att bli överrumplad.
Vad skulle regeringen ha gjort?
Förberett befolkningen,
utfört evakueringsövningar i skolor och sjukhus.
Byggnader borde ha granskats noggrant,
med start hos offentliga byggnader.
Den här regeringen kommer att göra det bättre.
Förhoppningsvis. Det är omöjligt att förutse skalv.
Men de blir säkert fler.
Kanske idag, imorgon.
Kontinentalplattorna rör på sig.
Du har väl sagt det du hade att säga?
Tack. På riktigt, tack.
Och en sak till.
Tänk inte ens på att prata med pressen.
Vi tar hänsyn till era kommentarer och agerar därefter,
men som ni förstår, i denna situation
är det sista vi behöver en skandal, panik.
Så fort det här är över,
ringer vi er för att hjälpa oss att genomföra rekommendationerna.
Tack.
Det vi har diskuterat lämnar inte det här kontoret. Förstått?
Inte de här heller.
Tack.
MEXICO CITYS FLYGPLATS CAMILA
PRESS
Jag är Camila Toledo, senator Tellos särskilda sändebud.
Jag ska dokumentera den internationella hjälpen.
Ett ögonblick.
Ja. Jag har Camila Toledo här
i en pressbil, 493 CHM.
Vänta lite. Jag ska kolla.
-Osvaldo. -Ja?
-Släpp in henne. -Ja.
Varsågod.
Tack.
Akta huvudet.
Min son.
Jag hjälper dig, okej?
Jag är här, bakom dig.
Ta tag.
På tre, dra.
Ett, två, tre.
Daniel, ta den.
Jag hjälper dig. Håll i, såhär.
Ta honom. Du är här.
Jag har dig, min son. Jag har dig.
Mamma, då?
Din mamma mår bra. Hon är där nere. Var lugn, okej?
-De ska ta ner oss. -Okej.
Var uppmärksam, okej?
Ja.
ETT ÅR TIDIGARE
Ska våra föräldrar skiljas?
Jag vet inte, Beto.
Kanske, ja.
Vem ska vi bo med?
Jag bor hellre med pappa.
Fast jag funderar på att åka till Acapulco med Pablo.
Varför Acapulco?
Vi gillar havet, och hans farbror är där.
Jag vill åka vart du än åker.
Ingen ska nånstans.
Inget och ingen separerar den här familjen.
Min pojke.
Du är här.
Repet, ta bort repet.
Du är okej, min älskling.
-Är du okej? Är du säker? -Ja.
-Ja, jag mår bra. -Lucía?
Jag vet inte, mamma. Hon var inte med mig.
Letade du inte efter henne i morse?
Jo, mamma, men jag hittade henne inte.
Jag försökte.
Oroa dig inte. Vi hittar henne.
Vi hittar henne. Det viktiga är att du är här nu.
Mamma, vi måste hämta Javi.
Jag lovade att hämta honom.
Ja, men du kan inte gå in igen.
-Nej, men jag lovade honom... -Oroa dig inte.
Förklara för din pappa var Javi är,
så gör han allt han kan för att rädda honom.
Är det här allt?
De rensade universitetets laboratorier,
och det här är allt vi hittade.
Vi måste improvisera en kateter.
Nåt för att dränera, skapa ett luftlås.
Viskösa vätskor behöver det.
-Använd denna för sugning. -En nasal aspirator?
Ja. Vi kan ansluta den till en av slangarna.
Ja, det funkar.
Det funkar.
Chave.
Ibuprofen, tramadol, adrenalin, ceftriaxon.
Vi har nästan inga smärtstillande medel eller antibiotika.
Gå till patrullbilen och be om allt vi behöver.
-Ja, doktorn. -Fort.
Jag går in, men hitta en lungspecialist, okej?
Ja, doktorn.
Hjälp mig att söka igenom medicinpåsarna som kom.
Vi måste hitta och separera antibiotika och smärtstillande.
Hilda! Hur mår Toña?
Toña kan kvävas när som helst.
Hilda.
-Jag är här, doktorn. -Jag ska ge dig material nu.
Här kommer det.
Jag ser dem nu.
Här.
Det är tre stycken. Vänta, det finns mer.
Här kommer mer.
Dra. Den fastnar.
-Jag har den. -En till.
Okej, jag har den. Jag har den.
Tack, doktorn.
Ta väteperoxiden först. Desinficera dig själv och såret.
Ja, doktorn.
Jag kommer, Toña. Jag kommer.
Jag kommer.
Redo.
Okej, få se.
Jag skär.
Nu börjar jag.
Jag lägger väteperoxid på den. Okej?
Förlåt.
Redo, doktorn.
Okej, vi börjar.
Du måste berätta allt du ser.
Dina ord är mina ögon, okej?
Förstått.
Metallen är i sjätte interkostalrummet, eller hur?
Precis.
Det kan finnas vätska i lungorna. Först tar du bort metallen.
Mycket försiktigt.
Gör en propp med gasbinda.
Nu ska vi göra en pleurostomi.
-En pleurostomi, doktorn? -Det stämmer.
Nej, doktorn. Nej, jag kan inte. Jag kan inte.
Självklart kan du det. Litar du inte på mig?
Jag litar inte på mig själv.
Hon kan dö medan du tittar på eller när du försöker.
Eller så räddar vi henne. Vad föredrar du?
Då kör jag, Toñita.
Metallbiten är ute, doktorn, men hon är medvetslös.
Hon är medvetslös.
Javi!
Javi, det är Alberto, Betos pappa.
Beto är därute, Javi. Vi ska få ut dig därifrån.
Javi! Javi, är du där?
Det där räcker, va?
-Ge den till mig. Den där... -Den här.
Åh, nej.
Jag visste att pappa skulle lyckas.
Vänta, min älskling.
Är han medvetslös?
Han är väldigt svag, va?
Han behöver vila.
Han måste åka till sjukhuset för att bli undersökt.
Men han kommer väl att klara sig?
Ja, han klarar sig.
Han är bara väldigt trött. Tänk dig.
-Vet du vad han heter? -Javi.
-Och hans efternamn? -Han sa aldrig det.
Okej, då går vi.
Herregud.
Stäng dem.
Lägg ner honom.
Akta hans lilla huvud.
Försiktigt. Långsamt.
Sätt hans små fötter rätt.
Vad gör vi om ingen känner igen honom?
Då hämtar vi honom och håller en vaka.
Vi lämnar honom inte här ensam, bortglömd.
Min lärare.
Du vet inte hur tacksam jag är att du lever.
Stackare.
Vi måste uppskatta den.
All tid vi tilldelas här.
Och njuta av den.
Nåväl.
Skriv hans namn.
Doktorn! Toña svarar inte, doktorn!
Lugn. Det är bättre om hon är medvetslös.
Vi har inte ens tequila att ge henne.
Jag täpper till såret för att stoppa blödningen så mycket som möjligt.
Redo, doktorn.
Lokalisera nu det femte interkostalrummet.
Gör ett snitt på cirka två centimeter.
Ha tuben redo.
Ja.
Jag skär nu.
Sätt nu in pekfingret i snittet
och flytta över revbenen väldigt försiktigt.
Okej, doktorn.
-Kaviteten redo, doktorn. -Bra.
När hon andas ut, för in tuben
mycket försiktigt så att du inte skadar blodkärlen.
Okej, doktorn.
Prata med mig. Ser du vätska, nåt bubblande?
Ett ögonblick, doktorn.
Kaviteten är klar, doktorn.
Ser du vätska eller bubblande?
Bubblande? Nej, ingen vätska. Det finns inget, doktorn!
Hon kvävs, doktorn. Toña.
Tyst, Hilda. Lyssna på mig.
Du måste pumpa. Ta pumpen och pumpa.
Jag gör det. Inget kommer ut. Jag placerar fortfarande pumpen.
Du måste tömma den. Den är full av vätska.
-Kom igen. Kom igen, Toña. -Kör på!
Ja. Jag behöver dig här, Toña, med mig.
Stanna hos mig, Toña.
Inget kommer ut.
Det är ute, doktorn! Det är ute!
Det kom ut. Vad betyder det?
Att du precis tagit kirurgiexamen.
Toña.
Använd pumpen som en dräneringsmetod.
Du måste fortsätta.
Vad händer om en lunga kollapsar?
Vi har 72 timmar innan det händer. Vi är nära. Vi ska få ut er.
Du räddade hennes liv, Hilda.
Vi tillsammans, doktorn. Vi båda.
Lugn, lugn. Såja.
Toñita.
Flytta på dig.
Fort!
Gå bort från era skrivbord.
Ingen rör nånting alls.
Ingen rör något.
Vi har en husrannsakningsorder.
Hindra inte vårt arbete, så blir ingen skadad.
Förstått?
Visa husrannsakningsordern.
Tack, befälhavaren.
Behandla dessa människor väl.
De är alla respektabla journalister.
Leta efter videon och vilka artiklar de skriver.
Kan vi prata?
Självklart.
Vi försöker hitta Camila Toledo.
Ingen som heter så jobbar här.
Vi vet att hon var här.
Vi har inget emot dig eller er tidning.
Vi behöver bara videon som hon gav till dig.
Hon sa något om en video, men jag tog inte emot den.
-Tog hon den till en annan tidning? -Hjälp.
Jag måste säga något till befälhavaren så han slutar störa er.
Vad vet du om Camila? Du måste ge oss nånting.
Hej, jag har en ung reporter som vill att detta blir offentligt.
Camila Toledo.
Vi har en satellittelefon.
Vi lånade ut den till henne och hon ringde en internationell byrå.
Fan också.
Hjälp oss hitta henne och vi lämnar er ifred.
Vi lyckades.
Den internationella hjälpen vi så desperat behöver är äntligen här.
Fler händer för att rädda människor som fortfarande finns under spillrorna.
Skicka tillbaka allt. Skicka tillbaka allt.
Säger han att vi ska packa ihop allt och åka hem?
Jag tror det.
Men varför?
Det är en direkt order från presidenten.
Varför måste de åka tillbaka?
För att vi har allt under kontroll. Vi behöver inget.
Det är en lögn.
Nej, nej, ni får inte åka.
Vi kan inte lösa det här ensamma.
Jag vet inte vad jag kan göra.
Camila Toledo?
-Ja. -Du måste följa med oss.
Är jag gripen? För vad?
Otillbörlig användning av en senators ämbete.
Vad gör ni?
Det här är olagligt.
Du följer med oss iallafall.
Hjälp mig, snälla.
Vi har nått Mexico Citys flygplats,
och de griper journalister.
Vi vet inte exakt vad som händer.
Vi filmar.
Jag vet inte vad som händer exakt.
Undertexter: Tatjana Majerle
Kreativ ledare Sanna Greneby exakt.