‫שנתיים קודם לכן‬
‫עוד אפשר לעצב מחדש.‬
‫אדוני המהנדס.‬
‫- היי. מה בדקת? - בואו ניסע.‬
‫היי, מה בדקת?‬
‫- תענה לי, לעזאזל. - ניסע.‬
‫אנחנו בסכנה, נכון? אדוני המהנדס, תענה לי!‬
‫בני זונות.‬
‫הצילו, אבא!‬
‫בניין נואבו לאון, טלטלולקו אלברטו ובטו‬
‫אני לא שומע אותו.‬
‫בטו!‬
‫כל דקה קובעת‬
‫הכול בסדר?‬
‫תבדוק אם היא צריכה משהו.‬
‫כמובן.‬
‫דוקטור!‬
‫חלק של המנהרה קרס בדיוק לפני שפפין הגיע לאחיות.‬
‫טוניה?‬
‫טוניה!‬
‫טוניה, מה קרה?‬
‫- את בסדר? - הילדה!‬
‫טוניה?‬
‫טוניה? מה קרה?‬
‫- מה קרה, טוניה? מה יש? - הילדה!‬
‫תנשמי.‬
‫טוניה?‬
‫זה כואב?‬
‫פפין!‬
‫משהו לא בסדר עם טוניה!‬
‫משהו דקר אותה!‬
‫היא לא מסוגלת לנשום! בבקשה!‬
‫- עוד כלים? - לא, עלינו להזיז דברים.‬
‫עלינו להזיז את זה, אבל...‬
‫- תעביר לי את הפנס. - טוב.‬
‫בטו!‬
‫- איפה אתה? - פה, אבא! אני פה!‬
‫בטו, תצעק חזק כדי שנוכל למצוא אותך.‬
‫אבא!‬
‫אל תדאג, בן.‬
‫אתה לבד?‬
‫אני עם חבר, אבל הוא התעלף!‬
‫אל תדאג! אתה בסדר?‬
‫כן, אבל קצת קשה לנשום.‬
‫- אבא, תוציא אותי מפה, בבקשה. - אני קרוב.‬
‫- אבא. - בטו.‬
‫- בטו. - אבא.‬
‫בטיטו.‬
‫לך אחורה. עליי להזיז את הסלע הזה.‬
‫- בטיטו, בוא לפה! - אבא.‬
‫בטו, זה קטן מדי בשבילי. בוא לפה.‬
‫אבא.‬
‫- אבא. - בוא לפה.‬
‫מה לגבי לוסיה?‬
‫נמצא אותה.‬
‫בסדר?‬
‫שנה קודם לכן‬
‫מה יש?‬
‫תארזו בגדים, תחתונים ומברשות שיניים. את הדברים ההכרחיים.‬
‫ניקח את השאר אחר כך.‬
‫אבל למה?‬
‫רק חמישה דיירים תמכו בי.‬
‫- אמרתי לך. - הם לא רוצים שהחשבונות יתייקרו.‬
‫תארזו את הדברים שלכם. תעזרי לאחיך.‬
‫לא, הם לא הולכים לשום מקום.‬
‫היי! תפסיק.‬
‫אתה לא מסוגל להרפות מזה. גרמת לכך שיתקנו את הבניין.‬
‫לא תיקנו דבר. הם הוציאו אותנו לחינם.‬
‫זו הייתה תרמית.‬
‫תישארו פה.‬
‫אתה חייב להניח לזה, אלברטו, בבקשה.‬
‫תתרכז במציאת עבודה.‬
‫אתה תרגיש טוב יותר.‬
‫אנחנו גם זקוקים לכסף.‬
‫לא הכול קשור לכסף. אנחנו מדברים על הילדים שלנו.‬
‫אתה הוזה.‬
‫זה הבית שלנו.‬
‫הבניין נבנה ב-1962 והוא עדיין עומד.‬
‫אז תישארי את. אני עוזב עם הילדים.‬
‫לאן?‬
‫ממה תתקיים, מאוויר?‬
‫הילדה, טוניה, זה אנחל. אתן שומעות אותי?‬
‫כן, דוקטור. אני שומעת אותך.‬
‫לטוניה יש חתיכת מתכת בכלוב הצלעות.‬
‫באיזו צלע ובאיזו זווית?‬
‫במרווח הבין-צלעי השישי, כ-30 מעלות, דוקטור.‬
‫- יש דימום? - כן, דוקטור.‬
‫הפצע עמוק?‬
‫הוא עמוק.‬
‫הפצע עמוק, דוקטור.‬
‫תבדקי אם יש בעבוע.‬
‫שלילי, דוקטור, שלילי.‬
‫הילדה, תושיבי את טוניה בזווית של 45 מעלות.‬
‫תכניסי צינורית כדי להוציא ממנה את האוויר.‬
‫כן, דוקטור.‬
‫רגע. על החיים ועל המוות.‬
‫חכי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫היא מדממת בכבדות, דוקטור.‬
‫הילדה, תקשיבי לי טוב.‬
‫לטוניה יש חזה אוויר.‬
‫יש לה אוויר בחלל האדר.‬
‫אביא מומחה ריאות שידריך אותך כיצד לנתח.‬
‫אני, דוקטור?‬
‫לא, דוקטור, לא אני. לא אוכל לנתח פה.‬
‫אני לא מסוגלת, דוקטור. זה נורא.‬
‫אין לנו ברירה. אין לנו זמן. את חייבת לנתח.‬
‫תנשמי, תרגיעי את עצמך.‬
‫את תבצעי את הניתוח.‬
‫מייד אחזור. אמצא מומחה ריאות.‬
‫דוקטור! לא, אל תעזוב אותי. בבקשה, אתה יכול להדריך אותי.‬
‫דוקטור, תדריך אותי אתה. בבקשה, דוקטור.‬
‫אני לא הולך, אני נשאר פה איתך.‬
‫נעשה את זה יחד, שלב אחר שלב,‬
‫אבל אנחנו חייבים להישאר רגועים.‬
‫היו לנו מצבי חירום מסובכים הרבה יותר, הילדה.‬
‫בסדר, דוקטור. כן.‬
‫אלך להביא ציוד ומייד אחזור.‬
‫תשמרי על מצבה של טוניה יציב. לא אתעכב.‬
‫כן, דוקטור. בסדר.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫ראיתי אותן...‬
‫אני צריך שתפער חור בגודל אגרוף כדי שאוכל להעביר דרכו ציוד.‬
‫אין בעיה.‬
‫אני סומכת עלייך.‬
‫משרד הפנים איגנסיו‬
‫הפרויקט מוכן כבר שש שנים‬
‫והמלצנו ליישם את הפרוטוקולים, אבל איש לא הקשיב לנו.‬
‫לבצע הכללות במצב כזה,‬
‫או בנושא כזה, זה קצת בעייתי.‬
‫תגיד לי מה בדיוק נכתב במסמך ההוא.‬
‫בקצרה, שעלינו להכין‬
‫את הציבור לרעידת אדמה בקנה מידה כזה.‬
‫לקבוע פרוטוקולי חילוץ,‬
‫לבצע תרגילים במוסדות ציבוריים ובבתי ספר...‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫זאת המציאות, לא סימולציה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫בסדר, גיירמו. תן לו לדבר, הוא הסייסמולוג.‬
‫עדיף שנדע מה קורה מאשר שניתפס לא מוכנים.‬
‫אז מה הממשלה הייתה צריכה לעשות?‬
‫להכין את האוכלוסייה,‬
‫לבצע תרגילי פינוי בבתי ספר ובבתי חולים.‬
‫היה צריך לבדוק באופן יסודי את השלדים‬
‫של כל הבניינים, החל מהמבנים הציבוריים.‬
‫זה היה אז, אבל הממשלה הזאת תעשה את זה טוב יותר.‬
‫אני מקווה, כי בלתי אפשרי לחזות רעידות אדמה.‬
‫אני מבטיח, יהיו עוד.‬
‫אולי היום, אולי מחר.‬
‫הלוחות הטקטוניים ימשיכו לזוז.‬
‫אמרת מה שהיה לך לומר, נכון?‬
‫תודה. באמת, תודה.‬
‫ועוד דבר אחד.‬
‫אל תחשוב בכלל לדבר עם העיתונות.‬
‫ניקח את הערותיך בחשבון ונפעל לפיהן,‬
‫אבל כפי שאתה יכול להבין, במצב כזה‬
‫הדבר האחרון שאנחנו צריכים הוא סקנדל, פניקה.‬
‫ברגע שזה ייגמר,‬
‫אני מבטיח שנקרא לך כדי לעזור לנו ליישם את כל ההמלצות האלה.‬
‫תודה.‬
‫מה שאמרנו לא יוצא מהמשרד הזה. מובן?‬
‫גם המסמכים נשארים כאן.‬
‫תודה.‬
‫שדה התעופה של מקסיקו סיטי קמילה‬
‫עיתונות‬
‫שמי קמילה טולדו, השליחה המיוחדת של סנטור טיו.‬
‫אני פה כדי לתעד את הגעת הסיוע הבין-לאומי.‬
‫רק רגע.‬
‫כן. יש פה קמילה טולדו‬
‫בוואן עיתונאים שהלוחית שלו היא 493 סי-אייץ'-אם.‬
‫רק רגע. תן לי לבדוק.‬
‫- אוסוולדו. - כן?‬
‫- תכניס אותה. - כן.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫זהירות על הראש.‬
‫בן.‬
‫אעזור לך, בסדר?‬
‫אני פה, מאחוריך.‬
‫תחזיק.‬
‫בספירה לשלוש, תמשוך.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫דניאל, תחזיק חזק.‬
‫תפסתי אותך. תחזיק חזק, ככה.‬
‫תפסת אותו. אתה פה.‬
‫אני מחזיק אותך, בן. אני מחזיק אותך.‬
‫מה לגבי אימא?‬
‫אימא שלך בסדר. היא שם למטה. תישאר רגוע, בסדר?‬
‫- הם יורידו אותנו. - בסדר.‬
‫שים לב, בסדר?‬
‫כן.‬
‫שנה קודם לכן‬
‫ההורים שלנו מתגרשים?‬
‫אני לא יודעת, בטו.‬
‫אולי.‬
‫עם מי נגור?‬
‫אני מעדיפה לגור עם אבא.‬
‫למרות שאני חושבת לעזוב לאקפולקו עם פבלו.‬
‫למה לאקפולקו?‬
‫אנחנו אוהבים את הים, ודוד שלו גר שם.‬
‫אני רוצה ללכת לאן שאת הולכת.‬
‫אף אחד לא הולך לשום מקום.‬
‫שום דבר ואף אחד לא יפריד את המשפחה הזו.‬
‫ילד שלי.‬
‫אתה פה.‬
‫החבל, תורידו את החבל.‬
‫אתה בסדר, מותק, אתה בסדר.‬
‫- אתה בסדר? בטוח? - כן.‬
‫- כן, אני בסדר. - לוסיה?‬
‫אני לא יודע, אימא. היא לא הייתה איתי.‬
‫לא הלכת לחפש אותה בבוקר?‬
‫כן, אימא, אבל לא מצאתי אותה.‬
‫ניסיתי, אבל היא לא ענתה.‬
‫אל תדאג. נמצא אותה.‬
‫נמצא אותה. מה שחשוב הוא שאתה פה.‬
‫אימא, חייבים לחלץ את חאבי.‬
‫הבטחתי לחזור לחלץ אותו.‬
‫כן, אבל לא תוכל לחזור פנימה.‬
‫- לא, אבל הבטחתי לו... - אל תדאג.‬
‫תסביר לאבא שלך איפה חאבי,‬
‫והוא יעשה כל שביכולתו כדי להציל אותו.‬
‫זה כל מה שיש?‬
‫אנשים פשטו על המעבדות באוניברסיטה‬
‫וזה כל מה שהצלחנו להשיג.‬
‫נצטרך לאלתר צנתר.‬
‫משהו שבעזרתו נוכל לנקז ולכלוא אוויר.‬
‫נוזלים צמיגיים לא זורמים מעצמם.‬
‫- תשתמש בזה לשאיבה. - שואב רירית לתינוקות?‬
‫כן. נוכל לחבר אותו לאחת הצינוריות.‬
‫כן, זה יעבוד.‬
‫זה יעבוד.‬
‫צ'אווה.‬
‫איבופרופן, טרמדול, אפינפרין, צפטריאקסון.‬
‫יש לנו איבופרופן ואפינפרין, אבל מעט מאוד משככי כאבים ואנטיביוטיקה.‬
‫לכו לניידת ותבקשו בקשר את מה שאנחנו צריכים.‬
‫- כן, ד"ר. - מהר.‬
‫אני נכנס, אבל בבקשה תמצאי מומחה ריאות, בסדר?‬
‫כן, דוקטור.‬
‫תעזרו לי לחפש בשקיות התרופות שהגיעו.‬
‫עלינו למצוא את האנטיביוטיקה ואת משככי הכאבים ולמיין אותם.‬
‫הילדה! מה שלום טוניה?‬
‫טוניה יכולה להיכנס למצב של חנק בכל רגע.‬
‫הילדה.‬
‫- אני פה, דוקטור. - אני אעביר לך ציוד.‬
‫בבקשה.‬
‫אני רואה. אני רואה אותם עכשיו.‬
‫קחי.‬
‫העברתי שלושה דברים. חכי, יש עוד.‬
‫קחי עוד.‬
‫תמשכי. זה נתקע.‬
‫- זה אצלי. - עוד אחד.‬
‫בסדר, זה אצלי.‬
‫תודה, דוקטור.‬
‫ראשית, קחי את מי החמצן ותחטאי את עצמך ואת הפצע.‬
‫כן, דוקטור.‬
‫אני באה, טוניה. אני באה.‬
‫אני באה.‬
‫אני מוכנה.‬
‫טוב, בואי נראה.‬
‫אני גוזרת.‬
‫מתחילים.‬
‫אני שמה עליו מי חמצן. בסדר?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מוכנה, דוקטור.‬
‫טוב, בואי נתחיל.‬
‫אני צריך שתספרי לי כל מה שאת רואה.‬
‫המילים שלך ישמשו לי עיניים, בסדר?‬
‫מובן.‬
‫המתכת נמצאת במרווח הבין-צלעי השישי, נכון?‬
‫נכון.‬
‫ייתכן שיש נוזל בריאות. ראשית, תצטרכי להוציא את המתכת.‬
‫בזהירות.‬
‫תשתמשי בגזה כפקק.‬
‫ואז נבצע חתך לניקוז הנוזלים.‬
‫חתך לניקוז הנוזלים, דוקטור?‬
‫לא, דוקטור. לא, אני לא מסוגלת, דוקטור.‬
‫בטח שאת מסוגלת, הילדה. את לא בוטחת בי?‬
‫אני בוטחת בך, אבל לא בעצמי.‬
‫או שהיא תמות כשתצפי מהצד, או שהיא תמות בזמן שתנסי.‬
‫או שנציל אותה, הילדה. מה את מעדיפה?‬
‫מתחילים, הילדה.‬
‫הוצאתי את חתיכת המתכת, דוקטור, אבל היא מחוסרת הכרה.‬
‫היא מחוסרת הכרה.‬
‫חאבי!‬
‫חאבי, אני אלברטו, אבא של בטו.‬
‫בטו חולץ, חאבי. אנחנו נחלץ גם אותך.‬
‫חאבי! חאבי, אתה שם?‬
‫מספיק, נכון?‬
‫- תני לי. טוב, את זה... - את זה.‬
‫אוי, לא.‬
‫ידעתי שאבא שלי יחלץ אותו.‬
‫חכה, אהובי.‬
‫הוא עדיין מחוסר הכרה?‬
‫הוא חלש מאוד, לא?‬
‫הוא צריך לנוח.‬
‫צריך לקחת אותו לבדיקה בבית החולים.‬
‫אבל הוא יהיה בסדר, נכון?‬
‫כן, הוא יהיה בסדר.‬
‫הוא פשוט עייף מאוד. אתה יכול להבין.‬
‫- אתה יודע מה שמו? - חאבי.‬
‫- ושם המשפחה? - הוא לא אמר לי.‬
‫טוב. קדימה.‬
‫אלוהים.‬
‫לסגור את הווילון.‬
‫תשכיב אותו.‬
‫זהירות על ראשו הקטן.‬
‫זהירות. לאט.‬
‫תניח את כפות רגליו הקטנות.‬
‫מה נעשה אם אף אחד לא יזהה אותו?‬
‫נחזור עבורו ונערוך אשכבה.‬
‫לא נעזוב אותו כאן לבדו, עזוב ונשכח.‬
‫המורה.‬
‫את לא יודעת כמה אני אסירת תודה שאת בחיים.‬
‫מסכן שכמותו.‬
‫אנחנו חייבות להעריך את זה.‬
‫את כל הזמן שניתן לנו בעולם הזה.‬
‫וליהנות ממנו.‬
‫טוב...‬
‫תכתבי את שמו.‬
‫חאבי‬
‫דוקטור! טוניה לא מגיבה, דוקטור!‬
‫תירגעי. עדיף שהיא תהיה מחוסרת הכרה.‬
‫אין לנו אפילו טקילה לתת לה.‬
‫אני מסיימת לחבוש את הפצע כדי לעצור את הדימום כמה שיותר.‬
‫אני מוכנה, דוקטור.‬
‫עכשיו תאתרי את המרחב הבין-צלעי החמישי.‬
‫תחתכי חתך באורך של כשני סנטימטרים.‬
‫תכיני את הצינורית.‬
‫כן.‬
‫אני חותכת.‬
‫כעת תכניסי את האצבע המורה שלך לתוך החתך‬
‫ותעברי מעל הצלע בזהירות.‬
‫טוב, דוקטור.‬
‫- החלל מוכן, דוקטור. - יופי.‬
‫כשהיא תנשוף, תכניסי את הצינורית‬
‫ותיזהרי לא לפגוע בצרור הנוירו-וסקולרי.‬
‫טוב, דוקטור. בסדר.‬
‫תדברי איתי. את רואה נוזל או בעבוע?‬
‫רק רגע, דוקטור. רק רגע.‬
‫החלל מוכן, דוקטור.‬
‫את רואה נוזל או בעבוע?‬
‫בעבוע? לא! אין נוזל. אין כלום, דוקטור!‬
‫היא נחנקת, דוקטור. טוניה.‬
‫הילדה. תשתקי ותקשיבי לי.‬
‫צריך לפמפם. תתפסי במשאבה ותפמפמי.‬
‫זה מה שאני עושה. לא יוצא כלום. אני עדיין ממקמת את המשאבה.‬
‫את חייבת לנקז אותו. האזור בטח מלא בנוזל.‬
‫- קדימה. קדימה, טוניה. - קדימה!‬
‫כן. אני צריכה אותך פה, טוניה, איתי.‬
‫תישארי איתי, טוניה.‬
‫לא יוצא שום דבר!‬
‫זה יוצא, דוקטור! זה יוצא!‬
‫זה יוצא. מה זה אומר?‬
‫שהרגע הוכשרת כמנתחת.‬
‫טוניה.‬
‫תשתמשי במשאבה כשיטה לניקוז.‬
‫הרעיון הוא לא להפסיק.‬
‫מה יקרה אם ריאה תקרוס?‬
‫יש לנו 72 שעות לפני שזה יקרה. אנחנו קרובים. אנחנו נחלץ אתכן.‬
‫הצלת את חייה, הילדה.‬
‫שנינו הצלנו את חייה, דוקטור. שנינו.‬
‫לאט, לאט. זהו זה.‬
‫טוניטה.‬
‫אל אוניברסל איגנסיו‬
‫זוז הצידה.‬
‫מהר!‬
‫תתרחקו מהשולחנות שלכם.‬
‫שאף אחד לא ייגע בכלום.‬
‫שאף אחד לא ייגע בדבר.‬
‫יש לנו צו חיפוש.‬
‫אל תפריעו לעבודתנו ואף אחד לא ייפגע.‬
‫מובן?‬
‫אפשר לראות את צו החיפוש?‬
‫תודה, קפטן.‬
‫תתייחסו לאנשים האלה כמו שצריך.‬
‫כולם עיתונאים מכובדים.‬
‫תחפשו את הקלטת ותבדקו אילו מאמרים הם כותבים.‬
‫אפשר לדבר?‬
‫בבקשה.‬
‫אנחנו מנסים לאתר את קמילה טולדו.‬
‫אין פה עובדת עם השם הזה.‬
‫ידוע לנו שהיא הייתה פה.‬
‫אין לנו דבר נגדך או נגד העיתון שלך.‬
‫אנחנו רק רוצים את הקלטת שהיא נתנה לך.‬
‫היא אמרה משהו על קלטת, אבל לא קיבלתי אותה.‬
‫- אז היא הלכה לעיתון אחר? - תעזור לנו.‬
‫עליי לספק מידע כלשהו לקפטן כדי שהוא יפסיק להציק לאנשיך.‬
‫מה אתה יודע על קמילה? אתה חייב לתת לנו משהו.‬
‫היי, יש לי פה כתבת צעירה שמוכנה לדבר לפרוטוקול.‬
‫קמילה טולדו.‬
‫יש לנו טלפון לווייני.‬
‫השאלנו לה אותו, ומסתבר שהיא התקשרה לסוכנות ידיעות בין-לאומית.‬
‫לעזאזל.‬
‫תעזור לנו למצוא אותה ונניח לך לנפשך.‬
‫עשינו את זה.‬
‫סוף סוף הגיע הסיוע הבין-לאומי שאנחנו כל כך זקוקים לו.‬
‫ידיים נוספות שיעזרו להציל אנשים שעדיין לכודים מתחת להריסות.‬
‫תשלחו בחזרה את הכול. תשלחו הכול בחזרה.‬
‫הוא אומר שהוא רוצה שנארוז הכול ושנחזור הביתה?‬
‫נראה לי שכן.‬
‫אבל למה?‬
‫אני לא יודע. זו פקודה ישירה ממשרד הנשיא.‬
‫למה הם צריכים לחזור?‬
‫כי אנחנו שולטים במצב. אנחנו לא זקוקים לעזרה.‬
‫זה שקר.‬
‫לא, אסור לכם לעזוב.‬
‫לא נוכל לטפל במצב בכוחות עצמנו.‬
‫- מצטער. לא יודע מה לעשות. - נזדקק לכם.‬
‫קמילה טולדו?‬
‫- כן. - את צריכה לבוא איתנו, בבקשה.‬
‫עוצרים אותי? בעוון אילו האשמות?‬
‫שימוש כוזב בתעודת סנטור.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫זה לא חוקי. אסור לכם.‬
‫את באה כך או כך.‬
‫בבקשה תעזרו לי.‬
‫הגענו לשדה התעופה של מקסיקו סיטי,‬
‫ועוצרים פה עיתונאים.‬
‫אנחנו לא בטוחים מה בדיוק קורה.‬
‫אנחנו מצלמים.‬
‫אני לא בטוח מה בדיוק קורה.‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬