Vi er i sykehuskafeteriaen
der dr. Ángel Zambrano har utført keisersnitt
på en ung kvinne som dessverre mistet livet
etter den skjebnesvangre kollapsen av Nuevo León-bygget i Tlatelolco.
Til alle de frivillige:
Denne lille jentas fødsel er et ekte mirakel.
Og som man sier: Håpet er det siste som dør.
På sykehuset later alt til å begynne på nytt med et rop om håp.
EVERY MINUTE COUNTS
Hei, mamma.
Hva om ingen av foreldrene kommer?
-Da kommer en annen slektning, en onkel... -Hva om ingen kommer?
Noen kommer.
Men hva hvis ikke?
Skal dr. Ángel beholde dem?
Ikke vær dum, Josefa.
Nei, vi hadde måttet ta dem med til barnevernet eller et barnehjem.
Vet du hva som vil skje med barna?
De blir sendt på barnehjem.
Det er vel slemt?
-Er det sant? -Det kommer an på.
Damen du kjørte til Tlatelolco, er jentas bestemor.
Hvor er hun?
Jeg mistet henne da jeg kom til Nuevo León.
Jeg så henne nettopp. Hun var der ute.
Ta henne med til barnebarnet.
Ja. Vi henter henne. Kom.
-Kan jeg be om en tjeneste? -Ja, så klart.
Kan du dokumentere navnene på de skadde?
Selvsagt.
Tanken er å sende dem så snart du kan, så slektningene kan hente dem.
Stol på det. Gi meg et øyeblikk.
-Chave. -Ja?
Jeg vil unnskylde.
I morges
ba du meg om skyss, og jeg ga deg ikke det.
Kjør meg på sykehuset.
Vi kan ikke. Beklager.
Finn en annen. Beklager.
Slapp av. Alle var rystet på grunn av det som skjedde.
Men det hadde vært flott om du
kunne vise denne tragedien, det vi går gjennom.
Det er det jeg prøver på.
Og faren min, som nesten ble knust i tunnelen.
Ja, faren din også. Du har rett.
De frivilliges arbeid
og den felles innsatsen som legges ned...
Hadde vært bra å gjøre den kjent.
Den skal bli kjent. Jeg lover.
7 MÅNEDER TIDLIGERE
Du er fotogen.
Takk.
Øynene dine hjelper.
Du trenger bare en som kan ta deg under vingen.
Fortell om deg selv.
Drømmen er å bli journalist.
Søsteren min og jeg har lekt nyhetsoppleser siden vi var små.
Du er på rett spor.
Du kom helt til kontoret mitt. Det fortjener ros.
Det gjør vel det.
Kall meg Ernesto.
Vi må oppdatere imaget til den internasjonale nyhetssendingen.
Er det noe du ville likt?
Klart det. Jeg er veldig interessert i internasjonale saker.
Få se på deg. Reis deg.
Lengre tilbake.
Sånn.
Snu deg.
TV er fremfor alt visuelt.
Det er ikke rom for blyghet.
Snu deg.
Bra.
Skjørtet er litt langt,
men slikt kan tilpasses.
Beklager, men jeg kom for å søke jobb som journalist.
Tror ikke skjørtet mitt må være kortere for det.
Bare så mye som nødvendig.
Garderobeavdelingen tar seg av det.
La meg se om du har journalisthender.
Kom hit.
Kom.
Hendene dine.
Bra.
Du må komme på kontoret mitt
så jeg kan lære deg å være litt mer sexy,
mer avslappet,
få bort blygheten. Forstår du?
Ditt valg, Cami.
Vil du bli kveldsnytts nye ansikt?
Veldig gjerne,
men ikke slik.
Jeg heter Camila.
Ikke Cami.
Hvordan skal du fremme karrieren din?
Jeg vet ikke.
Men absolutt ikke sånn.
Blodtype O-negativ?
-Blodtype O-negativ? -Nei, doktor.
Beklager. Vi leter etter svigerinnen min, María Consuelo Pérez Ojeda.
Var hun pasient, eller hadde hun time i dag?
Nei, hun jobber i kafeteriaen.
Flott. Kafeteriaen raste ikke.
Men vi finner henne ikke.
Dessuten har nabolaget vårt kollapset.
Så leit.
Vi bor der sammen, i Morelos.
Jeg vet det passer dårlig,
men jeg leter etter donorer med blodtype O-negativ.
Nei. Han er O-positiv, og jeg vet ikke hva jeg er.
Jeg vet hans bedre enn min.
Om det er greit,
kan vi gå til kafeteriaen?
-Kanskje vi kan sjekke. -Jeg vil fortsette å lete.
Jeg skjønner.
-Er noen av dere O-negativ? Nei? -Nei.
Hvem vet hvor hun er?
Selv om vi finner henne, hva skal vi si?
"Barnebarnet ditt døde, men vi har en trøstepremie."
Du skal ikke si noe, Josefa.
Jeg advarer deg. La meg snakke.
Som du vil.
Kan ikke være langt unna.
Kom igjen.
Hva heter han?
Han heter Valerio Landa.
-Tusen takk. -Takk.
-Unnskyld. Hva heter du? -Darío.
-Kan du gjøre meg en tjeneste? -Ja. Hva da?
Her. Bare hold kameraet. Slik.
Sånn ja. Flott.
Filmer det? Sånn.
For litt siden
fikk frivillige på sykehuset kontakt
med tre pleiere fra gynekologisk avdeling,
som er fanget under ruinene med flere nyfødte.
Vi ser Mexicos beste og verste.
På én side ser vi en lammet regjering
som er ufølsomme i møte med tragedien.
I møte med denne realiteten har vi ikke annet valg enn å skrike,
et rop om hjelp til hele verden.
Meksikanere trenger at dere fortsetter arbeidet
som regjeringen nekter plent...
Det holder. Skru av.
Slutt. Det holder.
Landet ønsker ikke sensasjonalisme.
Nyheter er ikke sensasjonalisme.
Som medlem av pressen bør du vite at dere,
sivilbefolkningen, og myndighetene,
må stå sammen, men fremfor alt være enige.
Vi frivillige står sammen. Slapp av.
Jeg advarer deg bare.
Sensasjonalisme straffes med tilbaketrekking av lisens.
Hvem har jeg gleden av å snakke med?
Det er innlysende at vi ønsker det samme.
Myndighetene plikter å være godt informert
før de iverksetter noe som kan føre til en feil
som gjør en allerede uheldig situasjon verre.
Inntil videre har ingen av oss, hverken vi eller damen,
en objektiv formening om hva som faktisk skjer.
Derfor vil jeg be dere alle
først og fremst om å være forsiktige for å kunne være effektive.
Takk for at dere er her, og ta vare på dere selv.
Nå har du uttalelsen min.
Nå må jeg be deg skru av det pokkers kameraet.
Vi skrur det ikke av.
Gi meg kameraet. Ta ham.
Kom hit! Fort!
Ignacio.
Ángel.
Jeg ga deg et løfte, og jeg kom tilbake.
Nå må du fortelle meg hvem journalisten er.
Jeg ba henne registrere navnene på de nyfødte og pasientene
så slektningene kan hente dem.
Hun ber om internasjonal hjelp.
Vi trenger jo hjelp.
Vi er ikke redningsarbeidere.
Hjelpen er på vei,
men du forstår at det å legge en plan
i møte med en så stor katastrofe
ikke er enkelt.
Orden må råde, først og fremst.
Hvilken orden?
Se deg rundt. Vi skaper orden.
-Vi... -Jeg vil ikke krangle med deg.
Fakta er at om hun rapporterer alle detaljer om katastrofen,
får landet panikk når TV-sendingene er tilbake.
Det blir lammet.
-Frykt hjelper ikke noen, Ángel. -Og hva hjelper?
Skal vi se. Hør her.
Jeg tok med innenriksministerens høyre hånd.
Ta det rolig.
Han kom som en tjeneste til meg,
for å ordne all nødvendig bistand.
Men andre land trenger ikke finne det ut.
Mexico takler problemet alene.
Så det er det du vil.
-Å bevise at Mexico takler det. -Ángel.
Folk dør.
De frivillige risikerer livet.
Ingen kan å sikre en tunnel. Vi mangler verktøy...
Derfor ber vi dere vente.
Hvor lenge?
Vi reddet nettopp landet beste nevrolog.
Ti sekunder til, så hadde han vært død. Vi har ikke tid.
-Vi må ha hjelp, samme hvor den er fra. -Hør her.
Jeg skal si hva som foregår.
Om FIFA finner ut at vi ikke takler denne katastrofen,
tar de fra oss VM.
Etter dette rotet
har ikke Mexico håp om å klare seg økonomisk uten VM.
Verden kan ikke finne ut hvor alvorlig situasjonen er.
Omfanget av denne katastrofen.
-Der er han. -Løp!
-La ham gå. -La ham gå. La ham være.
Ikke dytt meg.
Ser dere hvordan myndighetene behandler
-studenter og journalister? -Ro ned.
Alle ønsker det samme. Å hjelpe.
Ja.
Damen må dokumentere navnene til alle pasientene
slik at, når TV-signalet er tilbake,
så kan familien hente dem.
Og tømme senger vi trenger.
Det innebærer ikke andre land.
Kan vi gi henne kameraet?
Vær så god.
Snilt av deg.
Perfekt, men jeg vil ha kassetten.
Hjelpen er på vei.
Jeg vil ha kassetten.
Et øyeblikk.
Beklager. Den pleier å sitte litt fast.
-Greit? -Ok.
Så vi venter på hjelp.
Hjelpen er på vei. Stol på meg.
-God ettermiddag. -God ettermiddag.
Doktor! Dr. Ángel, kom hit.
RUINENE AV NUEVO LEÓN-BYGGET PABLO OG LUCÍA
Har du vondt i beinet enda?
Kjenner det ikke.
Kjenner ingenting.
Jeg kan ikke røre det.
Stenger det for blodomløpet?
Jeg vet ikke.
Vi må ut. Jeg vil ikke dø her.
Vi er fanget.
Vi kommer ikke ut. Det faller på oss.
Hører du?
Stemmer. De leter etter oss.
Hjelp! Vær så snill!
Hjelp, vi er her!
Hjelp!
Hjelp, vær så snill!
Her nede!
Her nede.
De kommer ikke.
-Vi dør mens vi venter. -Vi skal ikke dø.
-Vi kommer til å dø. -Vi kommer ikke til å dø!
Hva er det?
Pepín hørte noe. Vi tror det er Hilda, men de sluttet å svare.
Hei. Veien er stengt.
Hva skjedde?
Jeg ville inn, men får ikke plass.
Kanskje jeg får det.
Kom igjen.
-Stramt? -Ja.
Det går fint. Rop og trekk i slangen om noe skjer, så får vi deg fort ut.
Greit.
Da går jeg.
Forsiktig! Vær forsiktig.
Pepín?
Denne veien.
Jeg kommer.
-Jeg kommer. -Forsiktig.
Forsiktig. Går det bra?
Ja. Her er det.
Takk.
-Jeg heter Camila. -Hyggelig å møte deg.
-Dette er skrot. -Skal jeg få det ut?
-Ja. -Greit.
Er det barna?
Ja.
-Jeg må åpne dette for å få dem ut. -Jeg skal flytte meg.
Ja. Begge får ikke plass.
-Forsiktig. -Ja.
Forsiktig.
Du kom deg ut.
Forsiktig. Pass på ovenfra.
Sånn ja.
Jeg hørte en baby.
Den lever.
-Vi må få den ut. -Ja. Drikk vann.
-Gi henne noe. -Ja.
Hun er ikke noe sted, mamma.
Jeg er sulten.
Om det er anis, vil jeg ikke ha.
Hvordan kan de telle de døde så fort, mamma?
Jeg vet ikke. Jeg tror ikke de kan det.
Så når de sier 3000 er døde,
er det vel flere?
Jeg tror det.
Konsentrer deg, Josefa.
Hjelp meg med å lete etter damen.
Jeg er på hjørnet av Bucareli og Avenida Chapultepec,
og jeg ser meg rundt i et katastrofens landskap.
Hjørnet av Avenida Chapultepec...
-Hvordan går det? -Jeg hørte et barn som gråter.
Så lenge Pepín er der, finnes det håp.
Vi har lite tid og trenger hjelp.
Håper legens bror sender hjelp snart.
Jeg ser mot hjørnet der forbrukervern-byrået...
Jeg har mange opptak.
Hva om jeg gir dem til Jacobo?
Jeg stoler ikke på politikere.
Vi har ingenting å miste.
Ikke nøl. Gjør det.
Camila, det er Chuy.
6 MÅNEDER TIDLIGERE
Chuy?
-Hei. Takk. -Kom inn.
Hva gjør du her?
Tok med middag til deg.
Takk.
Jeg hørte du ikke fikk internasjonalt nytt.
Så leit. Jeg trodde det var avgjort.
Jeg også.
Hva skjedde?
Produsenten inviterte meg på kontoret.
Ernesto Llanos?
Han sa klart fra at jeg måtte gjøre mer enn å melde nyheter.
Jævla gamle gris.
Går det bra? Gjorde han noe?
Utenom å manipulere meg... Det går fint.
Men vet du hva?
Jeg vil heller selge aviser i lyskryss
enn å spre beina for å få det jeg vil ha.
Dekk på.
Bra at du forsvarte deg.
Du får en ny jobb, skal du se.
Hvem er det jeg lurer?
Har ikke engang råd til å fullføre graden.
Vet du hva jeg bør gjøre?
Jeg bør avsløre dette.
Noen må stoppe ham.
Jeg er sikkert ikke den eneste.
Jeg vet ikke.
Jeg fraråder det.
Det er sånn nesten alle produsenter er.
Du må gi noe for å få noe. Det er sånn TV er.
Jeg er uenig. Sett deg.
Skal jeg tie i tillegg til å være arbeidsløs? Nei.
Det er urettferdig.
Jeg hørte at de ser etter noen til en nyhetssending.
Jeg vet ikke hva historien er,
men de ser etter nye ansikter.
Menn og kvinner.
Jeg kan hjelpe med en rapport.
Greit. Vi gjør det.
Klokken er 12.40,
og vi har fortsatt ikke en offisiell uttalelse fra presidenten.
Vi er nær Tepito-markedet,
og vi ser at flere typiske nabolag i området dessverre har kollapset.
En gasstank har visst eksplodert i ett av dem.
La oss se hva naboene sier.
Pass på trinnet.
Doktor. Fru González er her.
-Takk. -Ingen årsak.
De kommer straks. Et øyeblikk.
Dette er oldebarnet ditt.
Vil du holde henne?
Vesla.
Så nydelig.
Som moren din.
Og barnebarnet mitt?
Er hun her?
Frue,
jeg vil si at innsatsen til barnebarnet ditt var utrolig.
Takket være henne har vi dette barnet hos oss.
Men...
...dessverre overlevde ikke barnebarnet ditt.
Kondolerer.
Jeg vil se henne, doktor. Vær så snill.
Så klart. Jeg blir med deg.
-Ja? -Ja.
-Chave? -Ja, doktor?
-Kan du hjelpe? -Ja.
Kan jeg hjelpe deg med barnet? Jeg blir med.
Takk.
Denne veien.
Her.
Herregud, så ondskapsfullt.
Å leve til å se deg død.
Jenta mi.
Ikke tenk sånn på det.
Tenk så bra det er at du er sterk og kan ta deg av oldebarnet ditt.
Ja.
Jeg lover.
-Doktor. -Ja?
Tusen takk, doktor.
Ingenting å takke for.
Du skal hete Isela.
Som meg.
Vi er de to Iselaene.
Vi er motstandsdyktige.
Gud, la disse ungdommene si ja til å være gudforeldre.
Vær så snill.
-Klart det. -Ja.
Ser du?
Ingenting vil skje med deg.
Gud være med deg.
Nå går vi.
Denne veien.
Fader vår, du som er i himmelen,
la navnet ditt helliges,
la riket ditt komme...
Klar?
Fire, tre, to.
Meksikaniseringen av gruveindustrien har gitt store fordeler
5 MÅNEDER TIDLIGERE
takket være økt produksjon og eksport av mineraler.
Dessverre nyter bare noen få godt av dette,
gruveindustriens forretningselite.
Mens arbeiderne og lokalbefolkningen står igjen
med alvorlige sosiale og miljømessige problemer.
Jeg trenger ikke se mer. Jeg elsket reportasjen.
Lyden og videoen er upåklagelig, Chuy.
Tusen takk.
Jeg tror vi kan ta deg med som permanent ansatt.
-Jeg ser hvordan det kan ordnes. -Jeg er selvsagt spent.
Når blir reportasjen sendt?
Beklager, men du passer ikke nyhetssendingens profil.
Hvorfor ikke?
Du er for ung. Du mangler troverdighet.
Folk vil ikke tro på det du sier.
Men hun har en grad.
Hun kunne hatt fem grader,
men offentligheten ser en uskyldig ung kvinne.
Og det ser man bare i såpeoperaer.
Avtalen din.
-Gratulerer, Chuy. -Takk.
Vi tar kontakt.
Jeg skal bli mer berømt enn Jacobo Zabludovsky
og stoppe kjeften deres.
-Hvordan går det med deg? Godt å se deg. -Bra. Med deg.
Gleden er på min side.
Hva med Cruz Azul? Tapte de igjen?
Veldig skuffende.
-Ja. Beslutningen var... -Ren løgn. Barbarer.
Hjelpen kommer, uten tvil.
Spørsmålet er når.
Jeg fortsetter rundturen.
Gud velsigne dere alle. Lykke til.
Gud velsigne dere. Unnskyld meg.
Regjeringen vil ikke at noen skal vite om dette.
De redder ansikt foran FIFA,
og foretrekker å unngå internasjonal bistand
så VM ikke settes i fare.
Har du dokumentert det òg?
-Det er ømtålig. -Jeg vet det.
Du trenger pålitelige kilder,
for den største TV-kanalen i Latin-Amerika
er den eneste som kan få ut historien,
og det er den samme som arrangerer VM.
Og det er den du jobber for.
Hva prioriterer du nå?
Å få hjelp. Absolutt.
-Fra utlandet? -Ja.
På El Universal har de satellittkommunikasjon
og jobber med et internasjonalt nyhetsbyrå i Texas.
Det er alt jeg kan si.
Og du hørte det ikke av meg.
Greit.
Om du gir ut reportasjen, kommer du aldri i en nyhetssending,
ikke lokalnytt, for ikke snakke om landsdekkende.
Det vet du vel?
Jeg tar sjansen.
-Doktor. Vi fant en donor. -Vil han donere?
Ja.
Du er en helt. Du aner ikke hvor stor pris vi setter på det.
Tusen takk.
Jeg går til Moreno.
Doktor, du var en plage,
men nå har du en donor.
Nesten på tide å stå på andre siden av kampen, hva?
Nei.
Vi trenger deg ikke. Vi vil ikke ha overflødige. Du må hvile.
Og det sier du.
Tja.
Det er mye opptak her.
Regjeringsrepresentanter prøvde å ta dem, men her er de.
Dette er en avis, ikke en TV-kanal.
Kan ikke gjøre noe med dette.
Jeg vil ikke ha anerkjennelse eller penger.
Jeg vil bare be om internasjonal bistand.
Vi trenger det.
Folk er desperate og frustrerte.
Det kan være kriminelt å tie.
I morgen er det på forsiden. Det er alt jeg kan tilby.
-Det er ikke nok. -Hør her.
Når TV-sendingene kommer tilbake, vet verden om dette. Du skal få se.
Nei. Vi kan ikke vente.
Vi må handle raskt.
Å? Hvordan?
Tja,
vi kan ha en internasjonal pressemelding.
Vi har vel satellittkommunikasjon?
Jeg kan ikke ta sjansen.
Du sa at regjeringen ikke vil at verden skal vite om det.
De har sine grunner.
Inhumane grunner.
Du er redaktør i landets viktigste avis.
Det må finnes rom for forhandling med regjeringen.
Det er nå du må bruke det.
Se hva som skjer på allmennsykehuset.
Leger, pleiere, vanlige mennesker prøver å redde barn,
redde nyfødte som lever under ruinene.
Se på det. Vær så snill.
Se på det.
Snakker du engelsk?
Jeg klarer meg.
Sett oss over til Dallas.
Ja.
Hei. Får jeg snakke med Steve Johnson?
Hei. Jeg har en ung reporter som er villig til å uttale seg.
Camila Toledo.
Hei.
Ja, hører du meg?
Ja, det er Camila Toledo, journalist fra Mexico by.
Hovedstaden som er rammet av jordskjelv.
Vi har mistet kontakten med omverdenen.
Vi ser hva pseudojournalisten vet.
Regjeringen nekter å gjøre jobben sin,
og folket, de vanlige menneskene, lærere, leger, til og med naboer,
risikerer livene sine
for å redde folk som er fanget i ruinene.
-Hei. Står til? Jeg er Camila Toledo... -Spol frem.
Vi trenger forsyninger, vann, rene klær.
Vi trenger utenlandsk bistand så fort som mulig.
Takk.
-Hun har gravd sin egen grav. -Kjerring.
Få tak i kommandant Santos Aguirre.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso Aguirre.