ÎN MEMORIA DRAGULUI NOSTRU PRIETEN ȘI REGIZOR MOISÉS ORTÍZ URQUIDI
Sunt încă aici. Nu știu. O oră, două. Nu eu decid, Alberto.
CU UN AN ÎNAINTE
Pregătește-i o cină ușoară!
Rulouri cu șuncă și brânză. Și trimite-l la somn!
Și Lucía?
De ce nu e acolo?
Da, dar tu ești tatăl ei. Tu te ocupi acum.
Gabriela!
Trebuie să închid.
Pa!
Mai e ceva de făcut? Apeluri?
Nu, dle senator.
- Ești sigură? - Absolut sigură.
E pentru tine.
Hai, deschide-l!
E minunată!
E frumoasă!
Nu la fel ca tine.
- Îți place? - Da, foarte mult.
Suntem singuri, nu-i așa?
Ce crezi?
FIECARE MINUT CONTEAZĂ
TREI ORE DUPĂ CUTREMUR
Aici arată de parcă n-a fost cutremur.
E o altă lume.
Una în care nu există probleme.
Toți avem probleme.
Doar că ei au bani ca să le rezolve.
Așa e. Țara asta e condusă de bani și influență.
Știi cât e ceasul?
Cred că e trecut de ora 10:00.
Și cutremurul a fost pe la 07:00, nu?
La 07:19.
Asta au spus la știri, în timp ce avea loc cutremurul.
Cât e ceasul?
SPITALUL GENERAL ÁNGEL
Mulțumesc.
- E încă devreme pentru ajutor. - Dle doctor!
N-am găsit lapte praf. Avem doar asta.
E tot blocat. Nu putem intra.
E prea îngust și, dacă mai săpăm, se va surpa.
Poate încap eu. Am intrat deja, cred că încap.
Nu, nici să nu te gândești! E prea periculos.
- Atunci ce facem? - Așteptăm.
Așteptăm să vină specialiștii cu unelte.
- Mamă! - Dragă, ce faci aici?
Cum e bunica ta?
E bine, mamă. Nu s-a întâmplat aproape nimic acolo.
E bine.
Aici e bine.
Mulțumesc că m-ai adus!
- Vrei să te aștept? - Nu, nu-ți face griji!
Sunt sigură că șeful meu mă va ajuta. Du-te să-ți vezi familia!
Familia mea e bine, nu-ți face griji!
Nu stau mult.
Bună! Sunt de la biroul senatorului...
Bună dimineața, dle senator!
Ce faci aici? Cum ți-a trecut prin cap să vii aici?
Una dintre clădirile din Tlatelolco s-a prăbușit.
Sunt sigură că e a mea.
Dar au închis intrările și nu pot să merg după copii.
Ciudat! Aici nu s-a întâmplat nimic.
- Ești sigură că s-a prăbușit? - Nu asculți, Miguel?
- Ce vrei să fac eu? - Să mă ajuți.
Copiii mei sunt acolo.
Ai putea să-ți suni oamenii,
să le ceri să trimită echipaje de salvare...
Nu, nu pot face nimic pentru tine.
E mai bine să pleci acum,
fiindcă, deși regret, nu e problema mea ce se întâmplă.
Bine? Haide, să mergem!
Mi-ai spus că clădirea mea e sigură.
Și, acum, familia mea e cel mai probabil blocată acolo.
Bine. Dar familia mea va ajunge în curând.
Dacă te găsesc aici, o să ai probleme. Ieși!
- Te implor, ajută-mă! - Pleacă!
Ești un nemernic.
Să vedem ce spune presa când află că ți-o tragi cu secretara ta!
Să mergem!
SECRETARIATUL GUVERNULUI IGNACIO
Intră!
Nacho.
Trebuie să distragem atenția de la Districtul Federal.
Să promovăm plajele! Acapulco, Puerto Vallarta, Manzanillo, Zihuatanejo.
Mă tem că FIFA se va folosi de cutremur ca să nu mai găzduim Cupa Mondială.
- O să ne-o facă. Ce propui? - Nu știu.
Trimitem armata
și Departamentul de Lucrări Publice al Districtului Federal,
ca să salvăm ce se poate salva.
Și ca să reconstruim clădirile cel mai afectate, precum Spitalul General.
O să dureze.
Atunci mușamalizează pagubele!
Între timp, asigură-te că informațiile despre dezastru sunt difuzate încet.
FIFA trebuie să aibă încredere în noi.
Deocamdată, fără jurnaliști străini.
Nu se difuzează imagini în străinătate.
Să vedem!
Cutremurul e o tragedie,
dar singura speranță de redresare economică a Mexicului
e Cupa Mondială de anul viitor.
Exact asta trebuie să-i spunem președintelui.
Scuze, Rogelio! Nu mă așteptam să se întâmple asta.
Nici eu.
Știu c-ai auzit totul, dar nu mai contează.
Ce contează acum
sunt copiii și familia mea.
Nu te judec.
Soțul meu nu mai lucrează de peste un an.
Eu plătesc toate cheltuielile
și lucrez ore suplimentare ca să am grijă de copiii mei.
Fac totul pentru ei.
Și...
am început să petrecem mult timp împreună,
și din una-n alta...
Mi-a plăcut.
Mi-a plăcut să mă simt dorită,
să mă simt tânără.
Să mă detașez de problemele mele.
Dar, mă rog...
Acum am asta.
Chiar a fost haios.
Te încumeți?
Nu intru acolo.
Am o familie.
Nu vreau să mor.
- Relaxează-te! Sunt bine. - Pepín!
Ce e?
Hilda e blocată acolo.
Putem comunica cu ea.
- E singură? - Nu.
E cu Rosario, Toña și câțiva nou-născuți.
- Sunt teferi? - Deocamdată, da.
Dar...
Îți amintești că am rugat-o pe Hilda să schimbăm turele?
Da, îmi amintesc. Dar ce legătură...
Deci, Chavela, îmi spui
că, dacă nu schimbai turele, tu erai acolo?
Exact.
Te rog!
Avem nevoie de tine să intri în tunel, Pepín.
Ești singura speranță.
Au nevoie de fluide pentru a ține bebelușii în viață
până vin ajutoare.
- Bine. - Stai!
Nu spune nimic de José!
Ce a pățit José?
- În regulă. - Ai grijă, tati! Te rog!
O să fie bine, dragă.
Ai grijă!
Ia sticlele!
Scoateți-ne de aici! Ajutor!
RUINE CLĂDIREA TLATELOLCO ALBERTO
Ajutați-ne! Scoateți-ne de aici!
Suntem trei.
Alberto, i s-a rupt apa.
Ce facem?
Katia, fato!
Dacă e lumină acolo, atunci sigur există o altă ieșire.
Katia, ești trează?
Katia, promite-mi că vei sta trează!
Promit să te scot de aici. Bine, Katia?
- Rămâi cu ea! - Sunt aici.
Merg să caut o ieșire.
Uită-te la mine! Nu-ți face griji! Tatăl tău va fi bine.
Iubire!
Bine, ține asta!
Tatăl tău e legat de furtunul ăsta.
Îl simți? Dacă se întâmplă ceva, tragem împreună.
Hilda? Hilda, mă auzi?
Nu-mi mai pot ține brațele ridicate.
Odihnește-te puțin, Toña!
Mereu am crezut că voi muri prima.
Că o să mă îngropi tu.
Dar e invers. Oricum o să murim cu toții.
N-o să moară nimeni, Rosario.
Nu mai spune prostii, te rog!
Doctorul o să ne scoată de aici.
Vii?
De cât timp suntem aici?
Mă aude cineva?
Sunt Pepín!
Pepín?
- E Pepín, nu-i așa? - Pepín?
- Pepín! - Pepín!
- Suntem aici! - Aici!
Suntem aici! Vă auzim!
- Hilda, prietena mea! - Te auzim!
Mă auzi!
Mă auzi? Fă gălăgie!
Vin! Faceți gălăgie!
Vin.
Pepín, l-ai văzut pe José? Unde e?
Nu.
Nu l-am văzut.
Când am ajuns, m-au trimis în tunel cu serul pentru copii.
- Charo? - Te descurci grozav, Pepín!
Te aud în apropiere!
Sunt Toña!
Da, Toña!
Știam că o să supraviețuiești!
Stai așa! Vin acolo.
Pepín!
Suntem aici! Ne auzi?
Te văd, prieteno!
Am găsit-o pe una!
Trăiește!
CU CINCI ANI ÎNAINTE
Știi cum funcționează ăsta?
Grăsuțule!
Mă ajuți, te rog?
Crezi că sunt gras?
Ești foarte chipeș.
Vrei un ceas deșteptător normal sau muzică? 107,9.
Așa!
Trezește-mă cu jazz și vei primi omletă la micul-dejun.
Mulțumesc.
Ce e, iubire?
N-ar fi trebuit să cumpărăm apartamentul ăsta.
Nu spune asta! De ce?
Am aflat că e unul dintre proiectele de amploare
ale guvernului cu sectorul privat.
Adică?
Au făcut o avere pentru că au folosit materiale de mâna a doua.
Au furat tot ce au putut.
Apartamentul e tot ce avem.
Ești sigur?
Trebuie să-i trag la răspundere.
Nu știu. Dacă se înfurie?
Știi cu cine te pui, nu?
Nu pot să tac.
Nu mă las până nu repară clădirea
și consolidează fundația.
Tu ești inginerul.
Dacă spui că trebuie rezolvat, am încredere în tine.
Hai la somn!
Am ajuns.
Mulțumesc mult, Rogelio! Vorbesc serios.
Mă bucur că te-am putut ajuta.
Sper să-ți găsești copiii în curând.
Știu că sunt în viață.
Doamnă!
Îți tot uiți geanta.
Așa e. Ce aiurită!
Dă-i-o soției tale! E de firmă.
Chave!
- Da, dle doctor? - Chave, cantina.
- Ce e cu ea? - E intactă.
- Nu s-a prăbușit? - Nu.
Toate clădirile sunt afectate.
Dar cantina nu e. Are un singur nivel, îl putem folosi.
Ce mai așteptăm, dle doctor? Să mergem!
Întinde-te! Așa.
O s-o scot!
Fiți pregătiți să trageți când vă zic!
Cum te numești?
- Andrea. - Andrea, o să te scot de aici.
- Unde e copilul meu? - Copilul tău?
Ascultă, ce contează acum e să te scot de aici în siguranță, bine?
Nu-ți face griji!
- Cum îl cheamă pe copil? - Ricardo.
Ricardo, ce nume frumos are!
Te scot de aici ca să poți fi cu Ricardo.
Stai calmă, bine?
Te trag. Stai așa!
Stai așa!
Nu e voie, dar, dacă le dai cât vor...
Sunt corupți.
Acces interzis.
Cred că pot.
M-a trimis senatorul Tello.
Acces interzis.
Ce grosolani!
Dle polițist, de ce ați lăsat-o să treacă?
- Așa e în țara asta. - Sunt aici de o oră.
Te rog, Doamne, dă să fie bine!
Te rog, dă să fie teferi!
Prostia ta nu are limite!
Tocmai te-am filmat luând bani și lăsând oameni cu influență să intre.
Tu decizi.
- Intră! - Mulțumesc!
Ea vine cu mine.
Ocupați-vă de fată! Luis! Mai mulți saci!
E foarte grav aici.
Haideți!
Mai multe găleți!
Pe aici! Pablo, după mine! Ajută-mă!
Va fi bine, dragă.
- Doare? Știu că doare, iubirea mea! - Doamne!
O să te faci bine. Jur că o să vezi din nou.
CU UN AN ÎNAINTE
Ai vorbit cu inginerul?
Da, nu-ți face griji! Am vorbit cu inginerul Padilla
și a confirmat că un angajat corupt
s-a zgârcit la materiale ca să-și ia partea lui.
Dar au aflat ce făcea omul
și a fost concediat.
Dar clădirea mea e încă nesigură.
Nu și dacă fundația e consolidată.
A fost consolidată
fiindcă Alberto l-a făcut pe inginer să vadă că e necesar.
Dar el zice că n-au făcut ce trebuia, că există încă riscuri.
Uite, soțul tău e paranoic!
Crezi că firma i-ar scoate pe toți din casă fără motiv?
E una dintre cele mai mari firme din țară.
Crezi că și-ar pune în joc reputația?
Așa e.
Nu!
Asta e o infracțiune.
Au construit o clădire șubredă care pune în pericol vieți,
inclusiv pe ale noastre.
Nu, Beto, ești paranoic.
Crezi că cea mai mare firmă de construcții din țară
și-ar pune în joc reputația?
Dacă au spus c-au reparat clădirea, atunci au făcut-o.
Nu trebuia să te bagi.
Nu puteam păstra tăcerea.
Și, când o să apară alte probleme, toată lumea se va spăla pe mâini.
Constructorii vor da vina pe guvern, guvernul va da vina pe constructori.
În situațiile astea, toți se îmbogățesc și nimeni nu e vinovat.
Bine.
E ușor să te crezi mai cinstit decât constructorii și avocatul,
în timp ce acasă sunt facturi de plătit, mâncare de cumpărat.
Dar rata la apartament? Cum o s-o plătim?
Vorbește cu mine!
Dacă moare?
N-o să moară.
Se mișcă. Îl simți?
Zi-mi de familia ta, scumpo!
Părinții mei locuiesc în Puebla.
Nu sunt încântați că vor fi bunici.
Dar nu am nevoie de ei.
Bunica mea e aici.
Știu că vom ieși de aici. Îți promit asta.
Știu că pare imposibil,
dar în viață se întâmplă lucruri care par imposibile.
Katia?
Katia. Nu, Katia!
Te rog, rezistă!
Nu e nimic, sunt cu tine.
- Tată! - Cum te simți? Ești bine?
Sunt bine, Chavela.
Bine că tunelul era sigur, nu?
Dnă doctor, trebuie s-o muți, repede!
- Luați-o! - O ducem la cantină.
Repede!
E cineva acolo?
Suntem aici!
- E cineva? - Suntem aici!
Scuzați-mă!
Ce e?
Aveți rude care lucrează în guvern, oameni cu influență?
Nu. De ce?
Mulți oameni așteaptă de ore întregi,
dar pe dvs. v-au lăsat.
Nu mi se pare corect că doar unii au voie să treacă.
Nimic nu e corect.
Eu sunt aici, familia mea e acolo, îngropată.
Și soțul meu m-a avertizat.
Mi-a spus că s-ar putea întâmpla asta, dar nu l-am ascultat.
- Ce știa soțul dvs.? - Totul.
Totul, pentru că a lucrat
pentru firma de construcții care a construit acest complex de locuințe.
- Dar l-au concediat. - De ce l-au concediat?
Sunt oameni cu influență.
Nu doar l-au concediat.
L-au pus pe lista neagră peste tot.
Vreți să dați o declarație?
Cred că e foarte important.
Da. Bine.
Hilda, Rosario, mă auziți?
Hilda!
Dle doctor!
Rosario, Hilda, Toña!
- Dle doctor. - Ce e?
Puneți oamenii în pericol.
Pepín a intrat. Înaintea lui a intrat Andrea.
- Luați decizii la oboseală. - Dar trebuie să le scoatem.
Trebuie să lucrăm în echipă.
E minunat că vreți să salvați și să ajutați oamenii,
dar ne ascultați și pe noi?
Sau vă ascultați doar pe dvs.?
Ascultați-mă!
O să facem tot ce ne spuneți.
O să vă ajutăm pe deplin.
Dar trebuie să acționăm diferit.
După '81, toți locatarii au fost scoși din clădire.
Și asta doar fiindcă soțul meu, Alberto Sánchez, i-a strâns cu ușa.
- Dar totul a fost de ochii lumii. - Adică?
N-au făcut nimic.
Când soțul meu și-a dat seama și i-a luat la întrebări, l-au concediat.
Dumnezeu știe cât de mult s-au îmbogățit cu prima construcție
și apoi după presupusele reparații.
Acei oameni sunt infractori.
Așa e.
Mai doriți să spuneți ceva?
Doar că m-am înșelat.
A încercat din răsputeri să mă convingă
c-ar trebui să ne mutăm altundeva,
dar eu nu l-am ascultat.
Am zis că e nebun.
Însă a fost singurul om care a luat totul în serios.
E bine. Mai dă-i! Trebuie să verificăm.
- Dacă e tot așa... - Am eliberat acolo.
- Trebuie să eliberăm totul. - Da, dle doctor.
Trebuie să-i ajutăm să le ducă de aici.
- Da, dle doctor. - Mulțumesc!
Cum te simți? Bine?
Am pierdut-o.
Fiul ei, Ricardo, e cu Hilda.
Cine a organizat totul?
Carlos?
Prieteni, dacă ne auziți,
suntem martorii unuia dintre cele mai triste evenimente
din istoria orașului nostru.
În acest moment, nu putem estima numărul răniților
și nici numărul morților.
Dar, din ce am văzut la fața locului,
ne confruntăm cu un dezastru care are nevoie de solidaritatea
tuturor locuitorilor orașului și a tuturor mexicanilor.
Înainte de toate, e nevoie de disciplină.
Vă rog pe toți să nu vă părăsiți locuințele.
Pe cei din provincii, care ne ascultă,
îi vom ține la curent pentru liniștea lor sufletească.
Vorbim doar despre ce vedem?
Clădirea Ministerului Comunicațiilor și al Transporturilor
s-a prăbușit parțial și a luat foc.
De asemenea, hotelul Romano...
Nu știu, mă gândeam că măcar...
E cineva acolo?
- Ai auzit? - Ajutor!
Da. Mă auzi?
Da! Scoateți-ne de aici!
- Ești bine? Stai puțin! - Da, sunt bine!
E cineva aici!
E cineva dedesubt!
E cineva acolo!
Cineva e acolo!
- Cum vă numiți, dle? - Víctor Manuel Fernández.
Ce s-a întâmplat, domnule? De ce sunteți copleșit?
Eram în magazinul meu...
Să vedem! Să vedem cum... Dă-i-o lui!
Ai grijă la degete!
Genunchii, arcuiește-ți spatele!
Ești teafăr?
Da. Scoate-mă de aici, te rog!
- Alberto, tu ești? - Gabriela!
- Iubitule! - Da, eu sunt!
E soțul meu.
- Ești teafăr? - Da, sunt teafăr.
O să te scoatem.
Copiii sunt cu tine?
Nu sunt cu mine, dar, te rog, scoate-mă de aici!
Sunt și alți supraviețuitori aici.
Nu-ți face griji! Te scoatem.
- De acolo și de acolo. - Atenție la degete!
E o piatră mare. O mutăm la trei, bine?
Suntem pregătiți.
- Bine. Unu... - Doi, trei!
Iubitule, aici ești!
Sunt dr. Zambrano de la spitalul care s-a prăbușit azi-dimineață.
În jur de 150 de oameni sunt sub dărâmături, inclusiv nou-născuți.
Taci!
Rude, colegi, doctori.
Avem nevoie urgentă de lapte praf, sticle,
unelte de orice fel, găleți,
pături, apă.
Orice ne poate fi util.
Urgent, vă rog!
- Dragul meu! Încetișor. - Da.
Iubitule, te iubesc!
- Ești bine? - Da.
- Sigur? Slavă Domnului! - Da.
Vino aici!
Dați-mi apă!
Ce s-a întâmplat?
Dedesubt, o doamnă și o tânără însărcinată așteaptă să fie salvate.
Copiii mei sunt îngropați acolo,
și rudele fiecăruia dintre voi.
Vă rog, e urgent! N-avem timp de pierdut.
- Pe femeia însărcinată o cheamă Katia? - Da. Cealaltă e Regina.
E profesoara mea.
Am auzit și strigăte de ajutor, deci există supraviețuitori.
Ai auzit vocile copiilor noștri?
Nu, dar o să-i găsim. O să vezi.
Există supraviețuitori.
Doar asta știm deocamdată, dar e mare lucru.
În regulă.
- Trebuie să-i scoatem, vă rog! - Da.
Lanterne, lămpi, unelte!
RUINE CLĂDIREA TLATELOLCO LUCÍA ȘI PABLO
Pablo.
Pablo?
Pablo, te rog, trezește-te!
Pablo!
Subtitrarea: Ramona Curt
Redactor Cristian Brînză !