‫לזכרו של של חברנו האהוב והבמאי מויסס אורטיס אורקידי‬
‫אני עוד פה. אני לא יודעת. שעה או שעתיים. זה לא תלוי בי, אלברטו.‬
‫שנה קודם לכן‬
‫תכין לו משהו קל לארוחת ערב.‬
‫כריך עם שינקן וגבינה, ותשלח אותו למיטה.‬
‫ולוסיה?‬
‫למה היא לא שם?‬
‫כן, אבל אתה האבא. אתה האחראי עכשיו.‬
‫גבריאלה.‬
‫אני צריכה לנתק.‬
‫ביי.‬
‫יש עוד דברים על הפרק? שיחות כלשהן?‬
‫לא, סנטור.‬
‫- בטוחה? - כן, במאת האחוזים.‬
‫זה בשבילך.‬
‫קדימה. תפתחי את זה.‬
‫אני אוהבת אותו.‬
‫הוא יפהפה.‬
‫לא יפה כמוך.‬
‫- הוא מוצא חן בעינייך? - כן, מאוד.‬
‫אנחנו לבד, נכון?‬
‫מה נראה לך?‬
‫כל דקה קובעת‬
‫שלוש שעות לאחר רעידת האדמה‬
‫נראה שפה לא הייתה רעידה.‬
‫כמו לחיות בעולם אחר.‬
‫עולם שבו אין בעיות.‬
‫לכולנו יש בעיות.‬
‫פשוט להם יש כסף לפתור אותן.‬
‫זה נכון. כסף והשפעה הם שמניעים את המדינה הזו.‬
‫אתה יודע מה השעה?‬
‫אני חושב שאחרי 10:00.‬
‫והרעידה התרחשה סביב 07:00, לא?‬
‫ב-07:19.‬
‫כך אמרו בחדשות, בזמן שהיא התרחשה.‬
‫מה השעה?‬
‫ביה"ח הכללי אנחל‬
‫תודה.‬
‫- מוקדם מדי לצפות לעזרה. - דוקטור.‬
‫לא קיבלנו תמ"ל. זה כל מה שיש לנו.‬
‫אנחנו עדיין תקועים. מסוכן להיכנס.‬
‫המנהרה צרה מדי, ואם נמשיך לחפור, היא תקרוס.‬
‫אולי אני אוכל להיכנס. כבר נכנסתי. אני חושבת שאצליח.‬
‫לא. אפילו אל תחשבי על זה. זה מסוכן מדי.‬
‫- בסדר. אז מה נעשה? - פשוט נחכה.‬
‫נחכה למומחים עם כלים מתאימים.‬
‫- אימא! - מותק! מה את עושה פה?‬
‫מה שלום סבתא שלך?‬
‫בסדר, אימא. כמעט כלום לא קרה שם.‬
‫זה טוב.‬
‫פה זה בסדר.‬
‫תודה רבה על הטרמפ.‬
‫- רוצה שאחכה לך? - לא, אל תדאג.‬
‫אני בטוחה שהבוס שלי יעזור לי. עדיף שתלך לפגוש את המשפחה שלך.‬
‫המשפחה שלי בסדר. אל תדאגי.‬
‫לא אתעכב.‬
‫שלום, אני ממשרד הסנטור...‬
‫בוקר טוב, סנטור.‬
‫מה את עושה? איך את מעזה לבוא לפה?‬
‫אחד הבניינים בטלטלולקו קרס.‬
‫אני די בטוחה שזה הבניין שלי,‬
‫אבל חסמו את הכניסות ואני לא יכולה להגיע לילדיי.‬
‫זה מוזר. פה לא קרה דבר.‬
‫- את בטוחה שהוא קרס? - אתה לא מקשיב לי, מיגל?‬
‫- מה את רוצה שאעשה? - תעזור לי.‬
‫הילדים שלי שם.‬
‫אתה יכול להתקשר לאחד מאנשי הקשר שלך‬
‫ולבקש ממנו לשלוח אנשי חילוץ, עזרה...‬
‫לא, לא אוכל לעשות דבר עבורך.‬
‫עדיף שתעזבי ברגע זה‬
‫כי, אני מצטער, אבל שום דבר ממה שקורה הוא לא הבעיה שלי.‬
‫טוב? קדימה, לכי.‬
‫אמרת לי שהבניין שלי בטוח.‬
‫ועכשיו המשפחה שלי כנראה לכודה בתוכו.‬
‫טוב, אבל המשפחה שלי תגיע בקרוב.‬
‫אם ימצאו אותך פה, את תזכי להכיר אותי באמת.‬
‫- בבקשה, אני מתחננת בפניך, תעזור לי. - קדימה, לכי.‬
‫מנוול.‬
‫בוא נראה מה יגידו בתקשורת כשהם יגלו שאתה דופק את המזכירה שלך.‬
‫קדימה!‬
‫משרד הפנים איגנסיו‬
‫יבוא.‬
‫נאצ'ו.‬
‫עלינו להסיט את תשומת הלב מהמחוז הפדרלי.‬
‫לקדם חופי ים כמו אקפולקו, פוארטו ויירטה, מנסניו, זיהואטנחו.‬
‫אני מודאג שפיפ"א תשתמש ברעידת האדמה כדי לקחת מאיתנו את אירוח המונדיאל.‬
‫- הם ידפקו אותנו. מה אתה מציע? - אני לא יודע.‬
‫לשלוח את הצבא‬
‫ואת כל מחלקת העבודות הציבוריות של המחוז הפדרלי‬
‫כדי להציל את מה שניתן להציל.‬
‫לבנות מחדש את מה שהכי ניזוק, כמו בית החולים הכללי.‬
‫זה ייקח זמן.‬
‫אז תעשה לו מתיחת פנים.‬
‫בינתיים, תוודא שכל המידע מהאסון מתפרסם לאט לאט.‬
‫עלינו להחדיר ביטחון בפיפ"א.‬
‫לעת עתה, בלי תקשורת זרה.‬
‫אסור שתמונות ידלפו מחוץ למדינה.‬
‫בוא נראה.‬
‫רעידת האדמה היא טרגדיה,‬
‫אבל התקווה היחידה להתאוששותה של כלכלת מקסיקו‬
‫היא המונדיאל בשנה הבאה.‬
‫זה בדיוק מה שעלינו לומר לנשיא.‬
‫מצטערת, רוחליו, לא ציפיתי שזה יקרה.‬
‫גם אני לא.‬
‫אני יודעת ששמעת הכול, אבל זה כבר לא משנה.‬
‫מה שמשנה עכשיו‬
‫הוא הילדים שלי, המשפחה שלי.‬
‫אני לא מי שישפוט אותך.‬
‫בעלי לא עובד כבר יותר משנה.‬
‫אני זו שמשלמת על הכול,‬
‫ואני עובדת שעות נוספות כדי לדאוג לילדים שלי.‬
‫אני עושה הכול בשבילם.‬
‫וטוב,‬
‫התחלנו לבלות הרבה זמן יחד,‬
‫ודבר אחד הוביל למשנהו ו...‬
‫אהבתי את זה.‬
‫אהבתי לחוש נחשקת,‬
‫אהבתי לחוש צעירה.‬
‫רחוקה מהבעיות שלי.‬
‫טוב, נו.‬
‫סנטור‬
‫עכשיו זה נמצא אצלי.‬
‫האמת שזה היה כיף.‬
‫אתה מסוגל לזה?‬
‫לא, אני לא נכנס לשם.‬
‫יש לי משפחה.‬
‫אני לא רוצה למות.‬
‫- תירגעי, אני בסדר. - פפין.‬
‫מה יש?‬
‫הילדה לכודה שם למטה.‬
‫אנחנו בקשר איתה.‬
‫- היא לבד? - לא.‬
‫היא עם רוסריו, עם טוניה ועם כמה תינוקות.‬
‫- הם בסדר? - לעת עתה, כן.‬
‫אבל...‬
‫אתה זוכר שביקשתי מהילדה להתחלף במשמרות?‬
‫כן, אני זוכר. אבל מה הקשר...‬
‫אז, צ'אוולה, את אומרת‬
‫שלולא התחלפתן במשמרות, את היית למטה?‬
‫בדיוק.‬
‫בבקשה.‬
‫אנחנו צריכים שתיכנס למנהרה, פפין.‬
‫אתה תקוותנו היחידה.‬
‫עלינו לתת להן נוזלים כדי שהתינוקות ישרדו‬
‫עד שהעזרה תגיע.‬
‫- טוב. - רגע.‬
‫פשוט אל תזכיר את חוסה.‬
‫מה קרה לחוסה?‬
‫- בסדר. - תיזהר, אבא. בבקשה.‬
‫אני אהיה בסדר, מותק.‬
‫שמור על עצמך.‬
‫קח את הבקבוקים.‬
‫תוציאו אותנו מפה! הצילו!‬
‫הריסות בניין טלטלולקו אלברטו‬
‫הצילו! תוציאו אותנו מפה!‬
‫אנחנו שלושה פה.‬
‫אלברטו, המים שלה ירדו.‬
‫מה נעשה?‬
‫קטיה, קטנטונת.‬
‫אם יש שם אור, אז חייבת להיות דרך נוספת.‬
‫קטיה, את ערה?‬
‫קטיה, תבטיחי לי שתישארי ערה.‬
‫אני מבטיח להוציא אותך מפה. בסדר, קטיה?‬
‫- תישארי איתה. - כן, אני פה.‬
‫אני אחפש דרך החוצה.‬
‫תביטי בי. אל תדאגי. אבא שלך יהיה בסדר.‬
‫מותק.‬
‫בסדר. תחזיקי.‬
‫אבא שלך קשור לצינור הזה.‬
‫את מרגישה? אם משהו יקרה, נמשוך אותו יחד.‬
‫הילדה? הילדה, את שומעת אותי?‬
‫הזרועות שלי כואבות מדי.‬
‫תנוחי קצת, טוניה.‬
‫הייתי בטוחה שאני קודם אמות.‬
‫ואז יקברו אותי.‬
‫אבל ההפך הוא הנכון. כולנו נמות בכל מקרה.‬
‫אף אחד לא ימות פה, רוסריו.‬
‫תפסיקי לדבר שטויות, בבקשה.‬
‫הדוקטור יוציא אותנו מפה.‬
‫בחיים?‬
‫כמה זמן אנחנו פה?‬
‫מישהו שומע אותי?‬
‫זה פפין!‬
‫פפין?‬
‫- זה פפין, לא? - פפין?‬
‫- פפין! - פפין!‬
‫- אנחנו פה! - פה!‬
‫אנחנו פה! אני שומעת אותך!‬
‫- הילדה, חברתי! - אנחנו שומעות אותך!‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫אתן שומעות אותי? תעשו רעש!‬
‫אני בא! תעשו רעש!‬
‫אני בא!‬
‫פפין, ראית את חוסה? איפה הוא?‬
‫לא.‬
‫לא, לא ראיתי אותו.‬
‫כשהגעתי שלחו אותי למנהרה עם התמיסה לתינוקות.‬
‫- צ'ארו? - אתה עושה עבודה נהדרת, פפין!‬
‫אני שומעת שאתה קרוב מאוד!‬
‫זו טוניה!‬
‫יופי, טוניה!‬
‫ידעתי שתשרדי!‬
‫תחזיקו מעמד, אני בדרך.‬
‫פפין!‬
‫אנחנו פה! אתה שומע אותנו?‬
‫אני... אני רואה אותך, חברתי.‬
‫מצאתי מישהי!‬
‫היא בחיים!‬
‫חמש שנים קודם לכן‬
‫היי, אתה יודע איך מפעילים את זה?‬
‫שמנצ'יק.‬
‫אתה מוכן לעזור לי?‬
‫את חושבת שאני שמן?‬
‫אתה נאה מאוד.‬
‫את רוצה שעון מעורר רגיל או עם מוזיקה? תחנה 107.9.‬
‫נראה אותך.‬
‫אם תעיר אותי עם ג'אז, תקבל קליפות ביצים לארוחת בוקר.‬
‫תודה.‬
‫מה קרה, אהובי?‬
‫לא היינו צריכים לקנות את הדירה הזו.‬
‫אל תגיד את זה. למה לא?‬
‫גיליתי שזה פרויקט מהגדולים שיש‬
‫בין הממשלה ליזמים פרטיים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הם הרוויחו הון כי הם השתמשו בחומרים סוג ב'.‬
‫הם גנבו כל מה שהם יכלו.‬
‫הדירה הזו היא כל מה שיש לנו.‬
‫אתה בטוח?‬
‫אני צריך להתעמת איתם.‬
‫אני לא יודעת. מה אם הם יתעצבנו?‬
‫אתה יודע עם מי אתה מתעסק, נכון?‬
‫לא אוכל לשתוק.‬
‫אציק להם עד שהם יתקנו את הבניין‬
‫ויחזקו את היסודות.‬
‫טוב, אתה המהנדס.‬
‫אם אתה אומר שזה מה שצריך לעשות, אני סומכת עליך.‬
‫בוא נלך לישון.‬
‫הגענו.‬
‫תודה על הכול, רוחליו. באמת.‬
‫אני שמח שיכולתי לעזור.‬
‫אני מקווה שתמצאי את ילדייך בקרוב.‬
‫אני יודעת שהם בחיים.‬
‫גברתי.‬
‫את כל הזמן שוכחת את התיק.‬
‫זה נכון. טיפשי מצידי.‬
‫תן אותו לאשתך. זה תיק מעצבים.‬
‫צ'אווה.‬
‫- מה יש, דוקטור? - צ'אווה, הקפטריה.‬
‫- מה עם הקפטריה? - היא שלמה.‬
‫- היא לא קרסה? - לא.‬
‫אבל כל הבניינים ניזוקו.‬
‫אבל הקפטריה בסדר. היא קומה אחת. נוכל להשתמש בה.‬
‫אז למה אנחנו מחכים, דוקטור? קדימה.‬
‫תשכבי. בדיוק.‬
‫אני אוציא אותה!‬
‫תתכוננו למשוך! אודיע לכם מתי!‬
‫איך קוראים לך?‬
‫- אנדראה. - אנדראה, אני אוציא אותך מפה.‬
‫- איפה התינוק שלי? - התינוק שלך?‬
‫תקשיבי, מה שחשוב עכשיו הוא שאוציא אותך מפה בבטחה, טוב?‬
‫אל תדאגי.‬
‫- איך קוראים לתינוק שלך? - ריקרדו.‬
‫ריקרדו. יש לו שם יפה.‬
‫אוציא אותך כדי שתוכלי להצטרף לריקרדו.‬
‫תישארי רגועה, בסדר?‬
‫אמשוך אותך. חכי.‬
‫תחזיקי מעמד, בסדר? תחזיקי מעמד.‬
‫הכניסה אסורה, אבל תמורת המחיר הנכון...‬
‫הם מושחתים.‬
‫אסור לך לעבור.‬
‫לי נראה שמותר לי.‬
‫אני פה בשם סנטור טיו.‬
‫הכניסה אסורה.‬
‫אילו ברברים.‬
‫היי, שוטר, למה נתת לה להיכנס?‬
‫- ככה זה במדינה הזו. - אני מחכה פה שעה!‬
‫אלוהים, הלוואי שהם יהיו בסדר.‬
‫בבקשה תהיו בסדר, תהיו בסדר.‬
‫הוד טיפשותה חזרה.‬
‫תקשיב, הרגע צילמתי אותך לוקח כסף ונותן לאנשים בעלי השפעה להיכנס.‬
‫תחליט אתה.‬
‫- תעברי. - תודה.‬
‫היי, היי.‬
‫היא באה איתי.‬
‫תדאגו לנערה, בבקשה. לואיס! עוד שקים!‬
‫המצב פה זוועה.‬
‫קדימה!‬
‫עוד דליים!‬
‫מכאן. פבלו, בוא אחריי. תעזור לי.‬
‫הכול יהיה בסדר, מותק.‬
‫- כואב? אני יודעת שכואב, מותק. - אלוהים.‬
‫אתה תהיה בסדר. אני נשבעת שתוכל לראות שוב.‬
‫שנה קודם לכן‬
‫היי, דיברת עם המהנדס?‬
‫כן, אל תדאגי. דיברתי עם המהנדס פדייה‬
‫והוא אמר שאכן היה עובד מושחת‬
‫שהתקמצן על חומרים כדי לקחת נתח לעצמו,‬
‫אבל מעשיו התגלו‬
‫והוא פוטר.‬
‫אז הבניין שלי עדיין לא בטוח.‬
‫לא אם יחזקו את היסודות.‬
‫חיזקו אותם‬
‫רק משום שאלברטו גרם למהנדס להבין שזה נדרש.‬
‫אבל הוא אומר שעשו עבודה גרועה ושזה עדיין מסוכן.‬
‫תקשיבי, בעלך פרנואיד.‬
‫נראה לך שהחברה תוציא את כל הדיירים מביתם רק לשם ההצגה?‬
‫זו אחת החברות החשובות במדינה.‬
‫נראה לך שככה היא תסכן את המוניטין שלה?‬
‫נכון.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫הם עשו מעשה פלילי.‬
‫הם בנו מבנה רעוע שמסכן חיים רבים,‬
‫כולל את שלנו.‬
‫לא, בטו, אתה פרנואיד.‬
‫אתה חושב שחברת הבנייה הגדולה ביותר במדינה‬
‫תסכן ככה את המוניטין שלה?‬
‫אם הם טוענים שהם תיקנו את הבניין, אז כך היה.‬
‫היית צריך להקשיב להם ולעזוב את זה.‬
‫לא, לא יכולתי לשתוק.‬
‫וכשהבעיות יחזרו, כולם יתנערו מאחריות.‬
‫הבנאים יאשימו את הממשלה, הממשלה תאשים את הבנאים.‬
‫בעסקאות האלה, כולם מתעשרים ואף אחד לא אחראי.‬
‫טוב, ברור.‬
‫קל לחוש עליונות מוסרית על הבנאים ועל עורך הדין‬
‫בזמן שבבית צריך לשלם חשבונות ולקנות אוכל.‬
‫והמשכנתה? איך נשלם אותה?‬
‫דברי אליי.‬
‫מה אם הוא ימות?‬
‫הוא לא ימות.‬
‫הוא זז, תראי. את מרגישה אותו?‬
‫והמשפחה שלך, מותק?‬
‫ההורים שלי גרים בפואבלה.‬
‫הם לא שמחים מהרעיון להפוך לסבים.‬
‫אבל אני לא זקוקה להם.‬
‫סבתא שלי פה.‬
‫אני יודעת שנצא מכאן. אני מבטיחה לך שנצא מכאן.‬
‫אני יודעת שזה נראה בלתי אפשרי,‬
‫אבל בחיים קורים דברים שנראים בלתי אפשריים.‬
‫קטיה?‬
‫קטיה, לא. קטיה.‬
‫תחזיקי מעמד. בבקשה תחזיקי מעמד.‬
‫אל תחששי. אני פה.‬
‫- אבא. - מה שלומך? אתה בסדר?‬
‫אני בסדר, צ'אוולה.‬
‫מזל שהיה בטוח במנהרה, מה?‬
‫דוקטור, את חייבת לקחת אותה, מהר.‬
‫- קחי אותה. קדימה. - ניקח אותה לקפטריה.‬
‫מהר.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫אנחנו פה!‬
‫- יש שם מישהו? - אנחנו פה!‬
‫סלחי לי.‬
‫מה?‬
‫יש לך קרובים בעלי השפעה שעובדים בממשלה?‬
‫לא. למה?‬
‫אנשים רבים מחכים במשך שעות,‬
‫ולך הם נתנו לעבור.‬
‫אני חושבת שזה לא הוגן שמכניסים רק חלק מהאנשים.‬
‫שום דבר לא הוגן.‬
‫אני פה, וכל המשפחה שלי שם, קבורה.‬
‫ובעלי הזהיר אותי.‬
‫הוא אמר לי שזה עשוי לקרות, ולא הקשבתי לו.‬
‫- מה בעלך ידע? - הכול.‬
‫הכול, כי הוא עבד‬
‫בחברת הבנייה שבנתה את כל מתחם הדירות הזה.‬
‫- אבל הוא פוטר. - למה פיטרו אותו?‬
‫מדובר באנשים חזקים מאוד.‬
‫הוא לא רק פוטר.‬
‫בכל מקום הכניסו את שמו לרשימה השחורה.‬
‫תרצי לתת הצהרה?‬
‫זה חשוב מאוד לדעתי.‬
‫כן. בסדר.‬
‫הילדה, רוסריו, אתן שומעות אותי?‬
‫הילדה!‬
‫דוקטור.‬
‫רוסריו, הילדה, טוניה!‬
‫- דוקטור. - מה?‬
‫אתה מסכן אנשים.‬
‫פפין נכנס. ולפני כן סיכנת את אנדראה.‬
‫- אתה מקבל החלטות בזמן שאתה עייף. - מה נעשה? עלינו להוציא אותם.‬
‫עלינו לעבוד כצוות, דוקטור.‬
‫נהדר שאתה רוצה להציל אנשים, שאתה רוצה לעזור,‬
‫אבל אתה גם מקשיב?‬
‫או שאתה מקשיב רק לעצמך?‬
‫תקשיב,‬
‫נעשה מה שתגיד.‬
‫נתמוך בך במאת האחוזים,‬
‫אבל עלינו לעבוד בצורה אחרת.‬
‫אחרי 1981 הוציאו את כולנו מהבניין הזה.‬
‫וגם זה רק כי בעלי, אלברטו סנצ'ס, לחץ עליהם.‬
‫- אבל זו לא הייתה יותר מהצגה. - למה הצגה?‬
‫הם לא עשו כלום.‬
‫כשבעלי הבין את זה והתעמת איתם, פיטרו אותו.‬
‫רק אלוהים יודע כמה הם התעשרו אחרי הבנייה הראשונית‬
‫ואז גם מהתיקונים לכאורה.‬
‫כל האנשים האלה פושעים.‬
‫ממש כך.‬
‫עוד משהו?‬
‫רק שטעיתי.‬
‫הוא ניסה וניסה לשכנע אותי‬
‫שעלינו לעבור למקום אחר,‬
‫ואני לא הקשבתי.‬
‫קראתי לו משוגע,‬
‫אבל הוא היה היחיד שהתייחס לכל זה ברצינות.‬
‫זה בסדר. תמשיכי לתת לו את זה. חייבים לבדוק את זה, בסדר?‬
‫- אם זה ימשיך... - פינינו את האזור הזה.‬
‫- טוב, עלינו לפנות את כל זה. - כן, דוקטור.‬
‫חייבים לעזור להם להוציא את כל זה, בסדר?‬
‫- כן, דוקטור. - תודה.‬
‫מה שלומך? טוב? כן.‬
‫היא איננה.‬
‫בנה, ריקרדו, נמצא עם הילדה.‬
‫מי ארגן את כל זה?‬
‫קרלוס?‬
‫חברים ששומעים אותנו,‬
‫אנחנו עדים לאחד האירועים העצובים ביותר‬
‫בהיסטוריה הארוכה של עירנו.‬
‫אין כרגע באפשרותנו להעריך את מספר הפצועים‬
‫ולא את מספר המתים.‬
‫אבל ממה שראינו בדרכנו,‬
‫אנחנו עומדים בפני אירוע שמצריך סולידריות‬
‫של כל תושבי העיר ושל כל המקסיקנים.‬
‫ראשית, אנחנו צריכים משמעת.‬
‫אני מבקש מכולם להישאר בבתיהם.‬
‫אלה שמאזינים בפרובינציות,‬
‫נעדכן אתכם למען השקט הנפשי שלכם.‬
‫נדבר רק על מה שאנחנו רואים.‬
‫מדווח כי משרד התקשורת והתחבורה‬
‫קרס חלקית והוא עולה באש.‬
‫מדווח כי מלון רומנו...‬
‫לא יודעת, חשבתי שלפחות...‬
‫יש שם מישהו?‬
‫- שמעת את זה? - הצילו!‬
‫כן, אתה שומע אותי?‬
‫כן! הצילו, תוציא אותנו מפה!‬
‫- אתם בסדר? רק רגע. חכו שנייה. - כן, אני בסדר!‬
‫יש פה מישהו!‬
‫יש פה מישהו למטה!‬
‫יש שם מישהו!‬
‫יש שם מישהו.‬
‫- מה שמך, אדוני? - ויקטור מנואל פרננדס.‬
‫מה יש, אדוני? למה אתה המום כל כך?‬
‫הייתי פה, בחנות שלי...‬
‫בוא נראה. נראה איך... תן לו את זה.‬
‫זהירות על האצבעות. ככה.‬
‫ברכיים, תקמר את הגב.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר! תוציאו אותי מפה, בבקשה!‬
‫- אלברטו, זה אתה? - גבריאלה!‬
‫- מותק! - כן, זה אני!‬
‫זה בעלי.‬
‫- אתה בסדר? - כן, אני בסדר.‬
‫נחלץ אותך.‬
‫הילדים איתך?‬
‫לא, הם לא איתי, אבל בבקשה תוציאי אותי מפה.‬
‫עדיין יש אנשים חיים פה למטה.‬
‫אל תדאג, נחלץ אותך.‬
‫- משם ומשם. - זהירות על האצבעות.‬
‫יש פה סלע גדול. נזיז אותו בספירה לשלוש, בסדר?‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫- טוב. אחת... - שתיים, שלוש.‬
‫מותק. הנה אתה.‬
‫כאן ד"ר סמבראנו מבית החולים שקרס בבוקר.‬
‫כ-150 אנשים לכודים, כולל תינוקות.‬
‫היי. תהיו בשקט.‬
‫בני משפחה, עמיתים, רופאים.‬
‫אנחנו חייבים בדחיפות תמ"ל, בקבוקים,‬
‫כל מיני כלים, דליים,‬
‫שמיכות ומים.‬
‫נשמח לכל סוג של עזרה.‬
‫בדחיפות, בבקשה.‬
‫- אהובי. לאט, לאט. - כן.‬
‫מותק. אני אוהבת אותך. אני אוהבת אותך.‬
‫- אתה בסדר? - אני בסדר.‬
‫- באמת? תודה לאל. - כן.‬
‫לפה. פה.‬
‫תן לי מים.‬
‫מה הבעיה?‬
‫שם למטה יש אישה ובחורה בהיריון שמחכות שיצילו אותן.‬
‫גם הילדים שלי קבורים שם,‬
‫כולל בני משפחה של כל אחד מכם.‬
‫בבקשה, זה דחוף. אין לנו זמן לבזבז.‬
‫- לבחורה שבהיריון קוראים קטיה? - כן, קטיה. ורחינה.‬
‫זו המורה שלי.‬
‫שמעתי גם קריאות לעזרה, אז ישנם ניצולים.‬
‫חלק מהקריאות היו של ילדינו?‬
‫לא, אבל נמצא אותם. עוד תראי.‬
‫ישנם ניצולים.‬
‫זה הדבר היחיד שאנחנו יודעים עד כה, וזה לא מעט.‬
‫בסדר.‬
‫- חייבים לחלץ אותם, בבקשה. - כן.‬
‫פנסים, מנורות, כלים.‬
‫הריסות בניין טלטלולקו לוסיה ופבלו‬
‫פבלו.‬
‫פבלו?‬
‫פבלו. פבלו, בבקשה, תתעורר! בבקשה.‬
‫פבלו!‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬