‫"אזור שקט" מעיד על כך‬
‫שאנרגייה מצטברת בתוך האדמה,‬
‫אנרגייה שבסופו של דבר תשתחרר ברעידת אדמה חזקה.‬
‫קו השבר של מקסיקו סיטי היה שקט מבחינה סייסמית במשך 80 שנה...‬
‫עד היום.‬
‫בית חולים כללי המחוז הפדרלי של מקסיקו‬
‫19 בספטמבר 1985‬
‫יום החיסון 1985‬
‫- היי, בוקר טוב. - היי, בוקר טוב. מה שלומך?‬
‫טוב.‬
‫שעון נוכחות‬
‫רוסריו.‬
‫- אחותי. מה קורה? - טוב, ואיתך?‬
‫- טוב. - היי, רוצים אותך בחדר המיון.‬
‫- תודה. אכלת ארוחת בוקר? - כן. ואת?‬
‫אני אלך עכשיו.‬
‫- בוקר טוב, ד"ר. - בוקר.‬
‫בבקשה.‬
‫כל דקה קובעת‬
‫- אוכל לקבל את הגיליון? - בטח.‬
‫תודה.‬
‫- תודה, ויקי. - בבקשה.‬
‫שלום.‬
‫זה הגיליון הרפואי של ויקטוריה הורטאדו.‬
‫דוקטור?‬
‫כן, הם עומדים לצאת.‬
‫אני באמת מצטערת, דוקטור. הייתי בטוחה שהוא מגיע מוקדם.‬
‫לא, זה בסדר. זה שכיח כשמדובר בקלקול קיבה.‬
‫כמה מביך. ואיזו בהלה.‬
‫ד"ר סמבראנו, תגיע בבקשה...‬
‫תספרי את הצירים שלך. תבקשי מסבתא שלך עזרה, בסדר?‬
‫כן, תודה.‬
‫ד"ר סמבראנו.‬
‫אבל את בסדר.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך עד הלידה.‬
‫- בסדר. - סלח לי, דוקטור,‬
‫אבל ד"ר קרלוס ורגאס צריך אותך בדחיפות במחלקת יולדות.‬
‫- מה קרה עכשיו? - הוא מודאג מאוד.‬
‫הדופק שלה מאט, דוקטור. היא נכנסת לברדיקרדיה.‬
‫תנשמי עמוק כשאין ציר.‬
‫- בסדר, עכשיו נדחוף. - הנה זה בא.‬
‫הנה זה בא.‬
‫בדיוק.‬
‫מאה פעימות בדקה, דוקטור.‬
‫כדאי שנעשה משהו. הדופק לא מתגבר.‬
‫מה הבעיה, דוקטור?‬
‫כלום. אני צריך שתנשמי ותדחפי. קדימה.‬
‫הנה הוא מגיע.‬
‫בדיוק, כמעט סיימת.‬
‫בדיוק.‬
‫ירדנו ל-80 פעימות בדקה, דוקטור.‬
‫צריך לעשות משהו. היא חייבת ניתוח קיסרי.‬
‫מה יש לתינוק שלי?‬
‫כלום, תקשיבי לי.‬
‫את תנשמי ותמשיכי לדחוף.‬
‫- עכשיו תדחפי. תנשום גם אתה, דוקטור. - תמשיכי לדחוף. בדיוק.‬
‫תנשמי, קדימה. הוא יוצא.‬
‫- דוקטור, בבקשה. - למה הוא לא יצא?‬
‫- היא חייבת ניתוח קיסרי. - יש תינוקות שמתעכבים,‬
‫אבל הכול יהיה בסדר.‬
‫דחיפה חזקה אחרונה. קדימה, אימא'לה. תיתני את הכול, קדימה.‬
‫- בדיוק, זהו זה. - תישארי רגועה.‬
‫- כל הכבוד. - יפה.‬
‫- יפה. - מה שלום התינוק שלי?‬
‫- מוכנה? - התינוק שלי בסדר, דוקטור?‬
‫בודקים אותו. אל תדאגי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫מה הבעיה איתו?‬
‫למה הוא לא בוכה? התינוק שלי לא בוכה.‬
‫- חכי. - למה הוא לא בוכה?‬
‫איך תקראי לתינוק שלך?‬
‫ריקרדו.‬
‫ריקרדו אחה לדסמה.‬
‫איזה שם יפהפה. כל הכבוד.‬
‫- מזל טוב להולדת בנך. - כל הכבוד.‬
‫תרשמי, צ'אווה.‬
‫19 בספטמבר 1985.‬
‫שעת הלידה, 06:59.‬
‫ד"ר מירו, תגיע בבקשה למחלקה הפסיכיאטרית.‬
‫בבקשה.‬
‫את רק צריכה לבדוק אותו.‬
‫- אני הולך לאכול. רוצה משהו? - לא, תודה, ד"ר סמבראנו.‬
‫- תודה. - תודה.‬
‫לא כל כך מהר. שימי לב לפוקוס.‬
‫עברה כמעט שנה ואת עדיין לא מבינה בזום. ככה לעולם לא תלמדי.‬
‫מובן שאלמד.‬
‫לו היית קצת יותר סבלני איתי, הייתי לומדת מהר יותר.‬
‫ברור, את תמיד בצד השני של המצלמה, משחקת אותה.‬
‫תעשה את זה אתה.‬
‫קדימה.‬
‫"תעשה את זה אתה."‬
‫- בסדר, מספיק. - באמת?‬
‫- מוכנה? - מוכנה.‬
‫חמש, ארבע, שלוש, שתיים.‬
‫אנחנו בלב המרכז ההיסטורי של המחוז הפדרלי,‬
‫ליד הכנסייה המרשימה של...‬
‫"הכנסייה המרשימה".‬
‫- אתה מתחכם? - לא. זה היה חכם באופן מרשים.‬
‫את זזה הרבה. פשוט תדברי באופן ברור.‬
‫טוב, אעשה את זה כמו שצריך.‬
‫מוכנה?‬
‫- מוכנה. - חמש, ארבע, שלוש, שתיים.‬
‫בוקר טוב, מאזיני אקס-סי-קיו היקרים. השעה 07:04 ביום חמישי...‬
‫חוססיטו, אני יוצאת.‬
‫לא, חכי. חכי.‬
‫- מה? - לאן את הולכת?‬
‫- תפסיק, חוסה. - רק קצת?‬
‫אפילו לא קצת. אתה יודע שהבוס שלי כועס‬
‫כשאנחנו באות במדים מקומטים. רד ממני.‬
‫אני אכעס אם לא תיתני לי כלום.‬
‫בחייך.‬
‫חכה קצת, בקרוב נהיה במנסניו.‬
‫חכי. חכי, עוד אחת. טוב, רק אחת.‬
‫אני מאחרת.‬
‫אתה חסר תקנה.‬
‫מסעדת לה רפורמה‬
‫אני רוצה להיות עטופה בזרועותיך‬
‫כך שלא יהיה מרחק בינך לביני‬
‫להיות הטעם שבפה שלך‬
‫...את עצמי בריח שלך‬
‫להיות אשת הסוד שלך‬
‫ולדעת מי אתה בתוך תוכך‬
‫כמו קעקוע חי‬
‫לספוג את עצמי בהווייתך‬
‫אל תמחק אותי ממך‬
‫ילדים.‬
‫שמת מצבר במכונית?‬
‫- לא, סליחה, אני ארד... - אתה צוחק?‬
‫אני אאחר לעבודה.‬
‫לא שאתה זוכר מה זה.‬
‫לא עבדת במשך שנה, נכון?‬
‫אני אמורה להכין אוכל לילדים, לא אתה.‬
‫תירגעי, גבריאלה.‬
‫זה מה שאני רוצה, להיות רגועה ליום אחד,‬
‫לדעת שאתה ממלא את חלקך.‬
‫בטו, לוסיה.‬
‫- איפה אחותך, מותק? - אני לא יודע.‬
‫אבא שלך ייקח אתכם לבית הספר.‬
‫מה?‬
‫לוסיה בטח עם הנער ההוא.‬
‫לפחות תשלוט בבת שלך, בסדר?‬
‫בטו, תכבה את זה מייד.‬
‫נראה איך אגיע לשם.‬
‫בטו, תמצא את אחותך בזמן שאני מחליף בגדים.‬
‫לך, היא בטח למעלה בדירה של פבלו.‬
‫תמהר, נתראה למטה במכונית.‬
‫...את הכבוד להזמין את איגנסיו סמבראנו,‬
‫מזכירו האישי של שר התיירות,‬
‫שממלא תפקיד מפתח בארגון המונדיאל הקרוב.‬
‫רק באתי לומר שלום.‬
‫אימא שלי תהרוג אותי אם לא אלך לבית הספר.‬
‫אבא שלך הרביץ לך שוב?‬
‫אילולא את, כבר הייתי עוזב לאקפולקו.‬
‫בוא ניסע יחד.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫מה תעשי שם? תעשי סקי בזמן שאני מתקן את הסירות של דודי?‬
‫אני לא יודעת ולא אכפת לי.‬
‫אבל אם נישאר, יום אחד אבא שלך באמת יהרוג אותך.‬
‫בוא נעזוב, עכשיו.‬
‫צריך לתכנן את זה טוב.‬
‫את קטינה, לו, ואני לא רוצה לסיים בכלא.‬
‫אבא שלך הוא מי שאמור להיות בכלא.‬
‫דוקטור.‬
‫דקה נוספת והוא היה עלול לגמור עם שיתוק מוחין.‬
‫הטלת ספק בסמכות שלי בחדר הניתוח.‬
‫לא, פעלתי לפי האינסטינקט שלי. לדעתי הדבר הנכון...‬
‫אינסטינקטים? אתה מתמחה. אין לך אינסטינקטים בכלל.‬
‫אתה חמום מוח שרוצה לנתח, כמו כל מי שמסיים בית ספר לרפואה.‬
‫דוקטור, אני חושב שהפעם הסתכנת מדי.‬
‫אל תחזור לבית החולים.‬
‫מצטערת, דוקטור, לא התעוררתי.‬
‫- בוקר טוב. - ד"ר. סליחה, לא אמרתי לך.‬
‫החלפנו משמרות כי עליי ללכת לשגרירות האמריקאית.‬
‫פפין קיבל עבודה בדרבי של קנטקי,‬
‫וחוספה מצטרפת אליו כדי ללמוד אנגלית.‬
‫לכמה זמן?‬
‫רק עד חג המולד, אבל עליי ללכת למלא את הניירת.‬
‫את לא הולכת, נכון?‬
‫לא, דוקטור. ממש לא.‬
‫לעת עתה אני נשארת פה.‬
‫כמה זמן היית במשמרת, דוקטור?‬
‫אני בסדר. אני הולך לאכול ארוחת בוקר עם בעלך.‬
‫ריקרדו אחה נמצא בתינוקייה.‬
‫צ'אווליטה, מתי תספרי לו שאת עוזבת?‬
‫נדבר מאוחר יותר, אחותי. נדבר מאוחר יותר.‬
‫תודה.‬
‫לא, מותק, מאחורה. קדימה.‬
‫רוצה שנחבוש לו את הכובע?‬
‫כן, סבתא שלו סרגה לו אותו.‬
‫שלום.‬
‫הוא דומה לי מאוד, נכון?‬
‫מאוד. רוצה להצטלם איתו?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫בוא לפה, כן.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫בוא נראה.‬
‫תחזיק בראשו.‬
‫- כן. - בדיוק.‬
‫- אהובי. - שלום לך. שלום.‬
‫- היי, היי. - מוכן?‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫- בוקר טוב. - בוקר טוב.‬
‫תיכנסי.‬
‫סליחה. יש מקום מאחור.‬
‫אני אשלם. בואו נזוז. אני אשלם את מחיר הנסיעה.‬
‫- תשלמי עבור כולם? - כן, קח.‬
‫תודה.‬
‫- אתה מוכר סחורה אסורה? - למה אתה שואל, ד"ר?‬
‫אבל אני זקוק לעצה מאדם משכיל כמוך.‬
‫בחיי.‬
‫תבין, העניין הוא שכשאני והילדה נישאנו,‬
‫אפילו לא היה לי כסף לעוגת חתונה.‬
‫ואחרי שהיא סובלת אותי במשך 20 שנה, מגיעה לה טבעת איכותית, לא?‬
‫- אני יודע איזו. - כן?‬
‫הטבעת הכי יקרה.‬
‫בסדר. אעניק לה אותה בחוף הים.‬
‫מקסיקו תהפוך למדינה הראשונה שמארחת שני מונדיאלים.‬
‫וזהו דבר חשוב מאוד עבור המדינה,‬
‫כי המונדיאל מושך הרבה השקעה זרה.‬
‫האדמה רועדת?‬
‫- זו רעידה. - זהירות, שלא יתקרבו לזכוכית.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫שנרד?‬
‫זו רעידה חזקה מאוד.‬
‫אוי, לא, אלוהים.‬
‫חוספה, תעזרי לי עם התינוקות.‬
‫זהירות, תחזיקו מעמד.‬
‫- היא חזקה, נכון? - כן, בוא נצא מכאן.‬
‫זהירות.‬
‫- בוא נצא מייד. תעזוב את כל זה. - זה חדש.‬
‫חוסה?‬
‫חוסה.‬
‫חוסה, אתה בסדר?‬
‫אתה בסדר?‬
‫- מה קרה? - אני לא יודע.‬
‫- מה קרה? - הוא קרס. אתה מסוגל ללכת?‬
‫אני צריך לדעת מה מצבה של הילדה.‬
‫נלך לבית החולים. נלך! קדימה.‬
‫- אתה בטוח? - כן. בוא.‬
‫הילדים שלי.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫היי, רדי מהמכונית!‬
‫תסתום!‬
‫הכול קרס!‬
‫גברתי.‬
‫כמה טרגדיות בטח מתרחשות כרגע?‬
‫כמה חדשות אנחנו מפספסים כרגע?‬
‫קדימה, נלך.‬
‫מהר.‬
‫קדימה. אני אקח את זה.‬
‫תתחיל להקליט.‬
‫שם, תראה.‬
‫אימא.‬
‫- אתם בסדר? - זה הסוף.‬
‫- כל העשן נוצר מקריסות מבנים? - אני לא יודע, צ'אווה.‬
‫עליי לחזור לבית החולים.‬
‫קודם נבדוק אם אימי בסדר.‬
‫לך אתה. אבוא אחר כך.‬
‫אנחנו לא מתפצלים. עלינו להיות יחד.‬
‫- פשוט... - אין מצב, צ'אווה.‬
‫- בבקשה. - תראה...‬
‫אם העשן נוצר מקריסות, פפין,‬
‫אתה יודע כמה פצועים יגיעו לשם?‬
‫לא אוכל להשאיר את הילדה עם כולם.‬
‫- את הילדה או את ד"ר סמבראנו? - אל תתחיל.‬
‫לפחות אמרת לו שאת עוברת לקנטקי?‬
‫- בחיי... - אל תריבו!‬
‫אין מצב. אנחנו חייבים לעוף מפה.‬
‫קח את חוספה לאימא שלך ותמצא אותי בביה"ח.‬
‫- נזדקק לכל עזרה אפשרית. - לא, אימא.‬
‫אנחנו בסדר, תודה לאל, מותק.‬
‫אבל אני אחות. עליי לטפל בפצועים.‬
‫את צריכה להיות חזקה.‬
‫בבקשה תיזהר.‬
‫אוהבת אתכם מאוד.‬
‫מותק, אל תדאגי. אימא שלך תהיה בסדר.‬
‫אנחנו צועדים ברחובות המחוז הפדרלי,‬
‫ובדיוק עברנו שתי שכונות שקרסו.‬
‫במרחק מיתמרים מספר עמודי עשן ואבק,‬
‫שכנראה מעידים על מבנים נוספים שקרסו.‬
‫האנשים ברחוב.‬
‫הם מפחדים מאוד.‬
‫אנחנו חווים את מה שנראה כקטסטרופה הגדולה ביותר של זמננו.‬
‫קמילה, את לא יודעת את זה בוודאות.‬
‫- קל לנחש. - לא, קל להמציא.‬
‫רק לפני 20 דקות שמענו את האדמה שואגת,‬
‫ומאז, ליבנו התמלא בכאב.‬
‫תעצרו! תעצרו, בבקשה!‬
‫קחו אותי לביה"ח הכללי.‬
‫תיזהרי, כמעט דרסתי אותך.‬
‫- אני אחות. - כן, אני רואה.‬
‫- בבקשה. - קמילה, עלינו לקחת אותה.‬
‫זה לא אפשרי. מצטערת.‬
‫תמצאי מישהו אחר. מצטערת.‬
‫- תוציאו אותם מהאינקובטורים. - תעזרו, בבקשה.‬
‫- שמישהו יטפל בו. - תעזרו לי, בבקשה.‬
‫צריך להגיע ל"טלוויסה".‬
‫אותות הרדיו והטלוויזיה מושבתים.‬
‫עלינו לבדוק אם יש להם משהו שנוכל לתקשר בעזרתו.‬
‫הדרך חסומה.‬
‫אי אפשר להמשיך הלאה. נוכל להגיע רק עד כאן.‬
‫מה נעשה?‬
‫נצטרך ללכת לשם ברגל.‬
‫אז בואי נלך.‬
‫קדימה.‬
‫אעזור לך, קדימה.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫היי.‬
‫איך קוראים לך? תביט לי בעיניים. מה שמך?‬
‫- סמואל. - סמואל, תביט בעיניי.‬
‫- אתה מסוגל ללכת? - כן.‬
‫- בוא נלך לבית החולים. - אתה רופא?‬
‫כן, קדימה, לך אחריי.‬
‫לא, הדרך מכאן, חבר.‬
‫- היי, פפה? תדבר איתו, שיישאר איתנו. - בסדר.‬
‫- איך תרצה שנקרא לך? - סמואל.‬
‫סמואל? בלי שם משפחה? אין לך אבא, אימא או משהו?‬
‫בסדר?‬
‫- לכו בזהירות. - כן.‬
‫- דוקטור? - כן?‬
‫אני לא מסוגלת לנשום.‬
‫את מסוגלת ללכת?‬
‫הולכים לבית החולים הכללי. בואי.‬
‫- אבל הוא קרס. - לא, הוא לא קרס. קדימה, תעמדי.‬
‫בתי חולים לא קורסים, גברתי. בונים אותם כך שיחזיקו מעמד.‬
‫קדימה, תעזבי את הנעל. נלך.‬
‫עוד תראה, צ'וי. אנחנו נהיה מפורסמים בעקבות הדיווח הזה.‬
‫כולם לזוז.‬
‫אל תעמוד סתם ככה, צלם את זה.‬
‫לא, אני נוסע לגוודלחרה. אני רוצה להיות עם משפחתי.‬
‫ואת צריכה לעשות כמוני.‬
‫לגוודלחרה?‬
‫בשביל מה?‬
‫מרכז החדשות החשוב ביותר באמריקה הלטינית קרס הרגע.‬
‫אתה יודע כמה עבודתנו חשובה כעת?‬
‫העיר בעיקרון נחרבה,‬
‫וייתכן שאנחנו היחידים שיש בידיהם את התיעוד הזה,‬
‫ומצלמה כדי להמשיך לתעד.‬
‫בית החולים עדיין עומד. קדימה.‬
‫נלך אליו.‬
‫דוקטור, תעזור לי!‬
‫קדימה, גבר.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, גבר.‬
‫- אני לא יכול. - הצילו!‬
‫- אחות, בואי ניכנס. - דוקטור!‬
‫קדימה. עוד קצת.‬
‫כן, כמעט הגענו.‬
‫בדיוק.‬
‫הצלחת. רק עוד קצת.‬
‫- ד"ר סמבראנו. - דוקטור, הוא נחבל בראשו.‬
‫- מה קורה פה? - נוהל בטיחות.‬
‫יש סדקים בקירות.‬
‫- טוב. - יש דימום פנימי.‬
‫אני רץ לגינקולוגיה. תייצבי אותו. אמצא את ד"ר מורנו.‬
‫תפנו דרך לרופא.‬
‫מכאן. אני אושיב אותך.‬
‫בואו ניצור שרשרת אנושית.‬
‫תעבירו לי את התינוקות אחד אחד, בזהירות.‬
‫דוקטור, האחיות צריכות עוד עזרה בתינוקייה.‬
‫יש תינוקות נוספים למעלה.‬
‫זהירות! הן נושאות תינוקות בזרועותיהן!‬
‫תני לי אותם.‬
‫- איפה הילדה שלי? - היא בסדר.‬
‫אלך אליה עכשיו ואומר לה שאתה פה.‬
‫כן.‬
‫- צריך להוציא אותם מהבניין. - להוציא אותם?‬
‫- נצא מכאן. - לעזאזל.‬
‫- החוצה? - כן.‬
‫פנו את הדרך! תינוקות עוברים!‬
‫כולם לצאת! זה עלול לקרוס בכל רגע!‬
‫קדימה! קדימה!‬
‫עלינו להוציא את התינוקות. הבניין עומד לקרוס.‬
‫- הנה, קחו אותם. - הנה.‬
‫זהירות על הראש.‬
‫אי אפשר לחזור לבניין.‬
‫הוא עומד לקרוס.‬
‫הילדה!‬
‫עלינו להוציא אותם!‬
‫- פפה. פפה! - הילדה!‬
‫חכה, פפה!‬
‫הילדה!‬
‫מחלקת נשים ויולדות‬
‫רעידת האדמה שהתרחשה ב-19 בספטמבר 1985 שחררה אנרגייה‬
‫בעוצמה של 1,114 פצצות אטום, כדוגמת זו שהטילו על הירושימה...‬
‫22,280 קילוטון שוחררו במשך דקה וחצי.‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬