EN STILLE SONE TYDER PÅ
AT ENERGIEN SAMLES I JORDEN,
FOR SÅ Å SLIPPES LØS GJENNOM ET STORT JORDSKJELV.
MEXICO BYS FORKASTNING HAR VÆRT SEISMISK STILLE I OVER 80 ÅR.
FREM TIL I DAG.
SYKEHUS MEXICOS FØDERALE DISTRIKT
19. SEPTEMBER 1985
VAKSINEDAG 198
-Hei. God morgen. -Hei. God morgen. Hvordan går det?
Bra.
STEMPLINGSUR
Rosario.
-Hei. Hvordan går det? -Bra. Med deg?
-Bra. -De vil ha deg på akutten.
-Takk. Har du spist frokost? -Ja. Har du?
Ja, jeg skal gå.
-God morgen, doktor. -Morn.
Vær så god.
EVERY MINUTE COUNTS
-Får jeg journalen? -Ja.
Takk.
-Takk, Vicky. -Ingen årsak.
Hallo.
Her er Victoria Hurtados journal.
Doktor?
Ja, de drar nå.
Beklager, doktor. Kunne sverget på at den kom tidlig.
Det går bra. Det skjer ofte med fordøyelsesbesvær.
Så flaut. Og så skremmende.
Dr. Zambrano, kom til...
Tell riene. Be bestemoren din om hjelp.
Ja. Takk.
Dr. Zambrano.
Men det går bra.
Jeg vil ikke se deg før du skal føde.
-Greit. -Unnskyld meg, doktor,
men dr. Carlos Vargas trenger deg på fødeavdelingen.
-Hva har skjedd nå? -Han er veldig bekymret.
Pulsen faller, doktor. Hun har bradykardi.
Pust dypt når du ikke har rier.
-Vi må presse her. -Her kommer den.
Her kommer den.
Sånn ja.
Hundre slag i minuttet, doktor.
Vi må gjøre noe. Den går ikke opp.
Hva er i veien?
Ingenting. Du må puste og presse. Kom igjen.
Her kommer den.
Sånn ja. Du er nesten ferdig.
Sånn ja.
Nede i 80 slag i minuttet, doktor.
Vi må gjøre noe. Hun må ha keisersnitt.
Hva er det med barnet?
Ingenting. Hør på meg.
Du må puste og fortsette å presse.
-Press. Du må også puste, doktor. -Fortsett å presse.
Pust. Kom igjen. Det kommer.
-Vær så snill. -Hvorfor kommer han ikke?
-Hun må ha keisersnitt. -Enkelte barn bruker mer tid,
men det går fint.
Ett siste stort trykk. Kom igjen. Gi alt. Kom igjen.
-Sånn ja. -Rolig.
Bra jobbet.
-Sånn ja. -Hvordan har barnet det?
-Klar? -Går det bra med barnet?
Han blir sjekket. Slapp av.
Slapp av.
Hva feiler det ham?
Hvorfor gråter han ikke? Han gråter ikke.
-Vent. -Hvorfor gråter han ikke?
Hva skal barnet hete?
Ricardo.
Ricardo Aja Ledesma.
For et flott navn! Bra jobbet.
-Gratulerer med barnet. -Bra jobbet.
Noter det, Chave.
19. september 1985.
Tidspunkt: 06.59.
Dr. Miró, meld deg til psykiatrien.
Vær så god.
Du må bare sjekke denne.
-Skal spise frokost. Vil du ha noe? -Nei takk, dr. Zambrano.
-Takk. -Takk.
Ikke så fort. Pass på fokuset.
Nesten et år, og du kan ikke zoome. Du lærer aldri sånn.
Klart jeg lærer.
Om du hadde litt tålmodighet, hadde jeg lært fortere.
Du er alltid på andre siden og viser deg frem.
Du kan gjøre det.
Vær så god.
"Du kan gjøre det."
-Det holder. -Seriøst?
-Klar? -Klar.
Fem, fire, tre, to.
Vi er i hjertet av det historiske sentrum i det føderale distriktet,
ved siden av den imponerende kirken...
"Imponerende kirke".
-Er du frekk? -Nei. Det var imponerende smart.
Du beveger deg mye. Bare snakk tydelig.
Jeg skal gjøre det riktig.
Klar?
-Klar. -Fem, fire, tre, to.
God morgen, XCQ-lyttere. Klokken er 07.04 torsdag morgen...
Josecito, jeg går nå.
Nei, vent.
-Hva? -Hvor skal du?
-Slutt, José. -Bare litt?
Nei. Du vet at sjefen min blir sint
om vi har krøllete uniformer. Gå vekk.
Jeg blir sint om du ikke gir meg noe.
Kom igjen.
Hold ut. Det er ikke lenge til Manzanillo.
Vent. Enda et. Greit, bare ett.
Jeg er sent ute.
Du er håpløs.
KL. 07.05
LA REFORMA RESTAURANT
Jeg vil være i armene dine
Uten rom mellom oss to
Være smaken i munnen din
...meg med duften din
Være fortrolig
Og vite hvem du er innerst inne
Som en levende tatovering
Dukke ned i ditt vesen
Ikke visk meg ut fra deg
Barn.
Satte du batteriet i bilen?
-Nei. Beklager. Jeg går... -Tuller du?
Jeg kommer sent på jobb.
Og du husker vel ikke det.
Du har ikke hatt jobb på et år.
Jeg burde lage barnas lunsj, ikke du.
Ro ned, Gabriela.
Det er det jeg vil. Være rolig én dag i livet
og vite at du gjør din del.
Beto, Lucía.
-Hvor er søsteren din? -Jeg vet ikke.
Faren deres kjører dere på skolen.
Hva?
Lucía må være hos den gutten.
Få kontroll på datteren din.
Beto, skru av.
Får se hva jeg skal gjøre.
Beto, finn søsteren din mens jeg skifter.
Gå. Hun må være oppe i Pablos leilighet.
Fort. Vi sees nede i bilen.
...æren av å ta imot Ignacio Zambrano,
privatsekretæren til landets turistminister,
som er en viktig del av organiseringen av neste VM.
Jeg kom bare for å hilse på.
Moren min dreper meg om jeg ikke går på skolen.
Slo faren din deg igjen?
Uten deg ville jeg dratt til Acapulco nå.
La oss dra sammen.
Hva mener du?
Hva skal du gjøre? Stå på ski mens jeg fikser onkels båter?
Jeg vet ikke, og bryr meg ikke.
Blir vi her, dreper faren din deg en dag.
La oss dra, nå.
Vi må planlegge.
Du er mindreårig. Jeg vil ikke i fengsel.
Faren din burde være fengslet.
Doktor.
Ett minutt til, så kunne han fått cerebral parese.
Du tvilte på meg på operasjonsstuen.
Nei. Jeg fulgte instinktet. Det rette å gjøre...
Instinkt? Du er lærling. Du har ikke instinkt.
Du er bare impulsiv og vil operere, som alle fra legestudiet.
Jeg synes du tok for mange sjanser denne gangen.
Ikke kom tilbake til sykehuset.
Beklager, doktor. Jeg forsov meg.
-Morn. -Doktor. Beklager. Jeg sa det ikke.
Vi bytter skift. Jeg må til den amerikanske ambassaden.
Pepin fikk jobb i Kentucky Derby,
og Josefa blir med for å lære engelsk.
Hvor lenge?
Bare til jul, men jeg må ordne papirene.
Du skal vel ikke dra?
Nei, doktor.
Jeg blir her inntil videre.
Hvor lenge har du vært på vakt?
Det går bra. Jeg skal spise frokost med mannen din.
Ricardo Aja er på fødeavdelingen.
Chavelita, når skal du si til ham at du slutter?
Vi snakker senere.
Takk.
Nei, i baksetet. Kom igjen.
KL. 07.09
KL. 07.10
Vil du ta på luen?
Ja. Bestemoren laget den til ham.
Hallo.
Han ligner veldig på meg.
Veldig. Vil du ha et bilde med ham?
Ja takk.
Kom hit.
Ja da, ja da.
La meg se.
Hold hodet hans.
-Ja. -Vær så god.
-Kjære. -Hei sann.
-Hei. -Er du klar?
Én, to, tre.
-Morn. -Morn.
Sett deg inn.
Beklager. Det er plass bak.
Jeg betaler for turen. Kom igjen.
-Betaler du for alle? -Ja. Her.
Takk.
KL. 07.17
-Selger du smuglergods? -Hvorfor sier du det?
Jeg trenger råd av en dannet mann, som deg.
Herregud.
Da jeg og Hilda giftet oss,
hadde jeg ikke råd til kake engang.
Etter å ha holdt ut med meg i 20 år fortjener hun en fin ring.
-Jeg vet hvilken. -Å?
Den dyreste.
Jeg gir den til henne på stranden.
Mexico blir det første landet som arrangerer to VM.
Dette er veldig viktig for landet,
for VM tiltrekker mye utenlandsk investering.
Rister det?
-Det rister. -Forsiktig. Hold dem unna glasset.
Nei.
Skal vi gå ned?
Det rister mye.
Å nei, Gud.
Hjelp meg med barna, Josefa.
Forsiktig. Hold fast.
-Kraftig, ikke sant? -Ja. Vi går ut.
Forsiktig.
-Vi går nå. La det være. -Det er nytt.
José?
José.
José, går det bra?
Går det bra?
-Hva skjedde? -Jeg vet ikke.
-Hva skjedde? -Det raste. Kan du gå?
Jeg må vite hvor Hilda er.
Vi går på sykehuset. Kom.
-Er du sikker? -Ja. Kom igjen.
Barna mine.
Nei.
Kom deg ned!
Hold kjeft!
Alt kollapset!
Frue.
Hvor mange tragedier utfolder seg nå?
Hvor mange nyheter går vi glipp av?
Kom igjen.
Fort.
Kom igjen. Jeg tar dette.
Se. Film.
Der. Se.
Mamma.
-Går det bra? -Dette er slutten.
-Er all røyken fra kollapsene? -Jeg vet ikke, Chave.
Jeg må tilbake til sykehuset.
Vi ser om mamma er ok først.
Dra. Jeg tar deg igjen.
Vi skiller ikke lag. Vi må holde sammen.
-Det er bare... -Nei, Chave.
-Vær så snill. -Se...
Hvis røyken kommer fra ruiner,
vet du hvor mange som drar dit?
Kan ikke la Hilda være der med dem.
-Hilda eller dr. Zambrano? -Ikke begynn.
Sa du i det minste at du skal til Kentucky?
-Du... -Ikke krangle.
Vi må vekk herfra.
Ta med Josefa til moren din og kom på sykehuset.
-Vi trenger alle mann. -Nei, mamma.
Det går bra med oss, gudskjelov.
Men jeg er sykepleier. Jeg må se til de sårede.
Du må være sterk.
Vær forsiktig.
Jeg er så glad i deg.
Vennen. Slapp av. Det går bra med moren din.
Vi går på gata i det føderale distriktet,
og vi gikk nettopp forbi to nabolag som har rast sammen.
I det fjerne er det flere søyler av røyk og støv
som trolig viser flere raste bygninger.
Folk er ute på gata.
De er veldig redde.
Vi opplever det som trolig er vår tids største katastrofe.
Camila, du vet ikke det sikkert.
-Det er lett å gjette. -Nei, det er lett å dikte.
For bare 20 minutter siden hørte vi jordens brøl,
og siden det har pinen tatt over hjertene våre.
Vær så snill, stopp!
Kjør meg på sykehuset.
Forsiktig. Jeg kjørte nesten på deg.
-Jeg er sykepleier. -Jeg skjønner.
-Vær så snill. -Camila, vi må kjøre henne.
Vi kan ikke. Beklager.
Finn en annen. Beklager.
-Fjern kuvøsene. -Greit. Hjelp meg.
-Noen må ta seg av ham. -Hjelp meg.
Vi må nå Televisa.
TV- og radiosignalene er nede.
Vi må se om de har noe vi kan kommunisere med.
Veien er stengt.
Vi kan ikke kjøre lengre. Dette er så langt vi kommer.
Hva skal vi gjøre?
Vi må gå dit.
Kom igjen, da.
Kom igjen.
Jeg hjelper deg. Kom.
Er det noen der?
Hei.
Hva heter du? Se meg i øynene. Hva heter du?
-Samuel. -Samuel, se meg i øynene.
-Kan du gå? -Ja.
-Vi drar på sykehuset. -Er du lege?
Ja. Kom. Følg meg.
Nei, det er denne veien.
-Pepe? Snakk med ham. Hold ham hos oss. -Greit.
-Hva skal vi kalle deg? -Samuel.
Bare det? Ikke noe etternavn? Har du ikke mor og far?
Greit?
-Pass på der nede. -Ja.
-Doktor? -Ja?
Jeg får ikke puste.
Kan du gå?
Kom igjen. Til sykehuset.
-Men det raste. -Nei. Kom igjen. Reis deg.
Sykehus raser ikke. De er bygget for å bestå.
La skoen ligge. Kom.
Du får se, Chuy. Denne rapporten gjør oss berømt.
Flytt dere.
Ikke bare stå der. Film.
Nei. Jeg drar til Guadalajara. Jeg vil være hos familien min.
Du burde gjøre det samme.
Til Guadalajara?
Hvorfor det?
Det viktigste nyhetssenteret i Latin-Amerika raste nettopp.
Vet du hvor viktig jobben vår er nå?
Byen er praktisk talt ødelagt,
og vi er kanskje de eneste med de opptakene vi har,
med kamera som kan dokumentere videre.
Sykehuset står. Kom.
Vi drar dit.
Doktor, hjelp meg.
Kom igjen.
-Jeg kan ikke. -Hjelp!
-Pleier, vi går inn. -Doktor!
Kom igjen. Ikke mye lenger.
Ja, nesten fremme.
Sånn.
Du klarte det. Bare litt til.
-Dr. Zambrano. -Han har en hodeskade.
-Hva er det? -Sikkerhetsregler.
Sprekker i veggen.
-Greit. -Indre blødninger.
Jeg må til gynekologien. Få ham stabil. Jeg finner Moreno.
Gjør plass til legen.
Kom hit. Du må sette deg.
Vi lager en menneskelenke.
Send meg babyene. Én etter én, veldig forsiktig.
Doktor, pleierne trenger flere hender på nyfødtavdelingen.
Det er flere spedbarn oppe.
Pass på! De har babyer!
Gi dem til meg.
-Hvor er Hilda? -Hun har det bra.
Jeg skal treffe henne og si at du er her.
Ja.
-Vi må få dem ut. -Ut?
-Vi går ut. -Helvete.
-Ut? -Ja.
Gjør plass! Babyer på vei!
Alle ut! Det kan rase når som helst.
Kom igjen!
Vi må få ut de nyfødte. Bygget raser snart.
-Her, ta dem. -Her.
Pass på hodet hans.
Vi kan ikke gå inn igjen.
Det raser snart.
Hilda!
Vi må få dem ut!
-Pepe! -Hilda!
Vent, Pepe!
Hilda!
FØDEAVDELING
JORDSKJELVET 19. SEPTEMBER 1985 HADDE EN ENERGI
LIK 1114 ATOMBOMBER SOM DEN SOM BLE SLUPPET PÅ HIROSHIMA...
...22 280 KILOTONN SLUPPET LØS PÅ ETT OG ET HALVT MINUTT.
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso ØS PÅ ETT OG ET HALVT MINUTT.