Mănâncă. Ai școală. Am o întâlnire.
Nu-mi mai plac vafele.
Ai mâncat ieri
și zilele trecute.
Poate de-asta.
Ești gata?
Nu. Nu ne-am îmbrăcat.
Dacă Ellen nu ajunge la timp, e jale.
Tu, mănâncă!
Tu, stai cu ochii pe ea!
Eu nu prea le am cu copiii. Nu mă pricep.
Vrei să ajungem la timp? Să dispară vafa.
Ce faci?
Bine.
Tu...
Știi scamatorii cu cărți de joc?
CHITANȚĂ DE VÂNZARE LILA BOWMAN
Unde e vafa lui Jacob?
A mâncat-o.
- Pe ambele? - Da.
A zis că nu găsesc dama.
- Ai învățat-o... - Lecții de viață.
- Nu-i învăța asta! - Era să-l prind la ultima.
- Deschid eu. - Nu.
Încalță-te. Deschid eu.
Mai fă o dată.
As. As. Dama de cupă.
Stai cu ochii pe damă.
Glumești.
- Cum ai reușit? - Păi...
Pantofii!
De ce-ai primit un pachet aici?
Sy vrea să știe dacă se bagă Hickey.
De unde știe de Hickey și unde stau?
Doar e Sy.
Zi-i că Hickey vrea 75.000 în avans.
Pantofii!
Zice că noi ne ocupăm de bani.
- Bine. - Cum așa?
- Ne trebuie 75.000. - Ni-i dă Killbane.
Și dacă nu ni-i dă?
Dacă o să creadă că-l păcălești?
Zici că nu-i așa.
- Dacă dăm chix... - N-ajungi la zdup.
Bine?
Îmi fac griji când vorbești așa.
PETE IMPOSTORUL
Ducă-se!
Nu...
- Ce naiba? - Iisuse!
Așa de rău ne grăbim?
Să ai o zi bună!
- Mersi, Pete. - Da...
Carly, stai puțin. Nu stau mult.
- Carly e bine? - Da.
- Hai! - Nu intra în panică.
E de rău augur.
Mama trăiește. Cred.
Bunicul Tex i-a vândut o mașină.
Am chitanța semnată de ea. E o dovadă.
- Poftim? - Trăiește!
Ghici unde sunt! În fața firmei falsei tale familii.
O să-și dorească să nu se fi întors nepotul lor.
Bunica a rămas,
dar crede că Tex inventează.
E cam...
Spune! E imposibil.
E o nebunie.
Nu știu ce faci, dar oprește-te.
Ducă-se!
Poți să vii în California?
Doamne... Carly, am...
M-ai ajuta cu bunica.
Aș veni. Chiar vreau... Nenorocitul!
Ce e?
Nimic. Am...
Am treabă, am procesul, copiii...
E mama noastră.
Iartă-mă. Știu...
E în regulă.
Mama s-a întors din morți, și numai mie în pasă.
Carly...
Ești Julia Bowman?
- Da. - Un tip ți-a comandat taxiul.
CAUȚIUNI
Bună, bunicule.
Salut. Nu știam că ești în oraș.
Am venit cu treabă.
Cu asigurarea aia?
Da. A venit cineva azi-dimineață?
- A intrat cineva? - Nu. A fost liniște.
Bine. Adică nu e bine, dar... Ce mai faci?
O iau de la capăt.
Fac curat.
Bine. Văd că ai făcut progrese.
Da... Mare deștept mai ești!
Bine... Ne mai vedem.
Hei!
Ești bine?
- Da. - Ești bine?
Da. Sunt bine.
Zici că trag de tine în trei direcții diferite.
Trag de mine în două direcții diferite,
așa că e-n regulă.
Vino aici!
Prostule! Dă-mi o îmbrățișare!
Bine că merge firma.
Merge binișor.
Ce facem? Ce naiba e asta?
Te îngrijorează familia ta falsă,
când ar trebui să vezi
ce faci cu Vignetti și Kilbane.
Fac ce-am zis că fac, exact cum am zis.
De ce simt că-mi trebuie o asigurare?
Pentru că ești nebună. E o nebunie.
Poate nu mă înșel.
Nu obții nimic făcând rău.
De ce?
Pentru că-ți pasă de ei? Sau nu?
Nu vreau să-mi strici escrocheria mea,
cu care o plătim p-ailaltă.
Marius Josipovic avea reguli în privința oamenilor.
El credea că de oameni te folosești și apoi te debarasezi.
Ar fi râs de poza pe care am trimis-o.
Ne vedem de escrocherie sau ne jucăm?
Îl vreau pe Marius.
Atunci, ai încredere în mine. Ai?
Atât cât ai și tu, în mine.
Mă bucur că ne-am înțeles.
Doamne, ce frumoasă ești!
Bine...
Walter! Ce face avocatul meu necinstit?
Nu vreau să mă scoți din belea.
Vreau să mă bagi într-o schemă.
E un păcat din trecut.
REGISTRUL AUTO
Am verificat seria șasiului.
Mașina a ajuns la o femeie din Santa Barbara, acum 6 ani.
Acolo mergem.
Dar adresa din talon?
Sau permisul mamei?
Adresa era a lui Tex, iar permisul din acte
era cel din Connecticut, dinainte ca ea să moară.
Dar permisul apărea în vânzare.
Da, dar nu dovedește nimic.
O femeie a luat mașina de la mama.
Dovedește că o femeie a cumpărat mașina.
Ne ducem la Santa Barbara,
să stăm de vorbă cu femeia, Francesca Newmar,
și ne purtăm ca profesioniștii.
Punem întrebări detașat.
Cum să nu mă implic emoțional? E ceva emoțional.
Da, de-asta sunt aici.
Ce părere ai?
Încerc să nu mă implic.
Nu până nu avem date concrete.
Julia?
Îmi pare rău.
Bagwell, fluturașul de salariu... Nu-ți spun mai multe.
Am intrat în panică.
Am șters-o.
Nu trebuia să fac asta.
Poftim cheile. Nu mai fac așa ceva.
Ai luat taxiul?
Ai vorbit cu Carly?
Carly...
Carly... Da, am vorbit cu ea.
Carly...
Carly a luat avionul spre California,
ca să dea de tatăl lui Audrey,
pentru că el zice a văzut-o pe mama, care a murit.
Îl cheamă Tex.
El zice că i-a vândut mamei o mașină acum 8 ani,
la patru ani după ce am incinerat-o.
Audrey e cu Carly și o caută pe mama.
Carly mă cheamă acolo. Audrey n-o crede.
Eu nu pot să mă duc, ca să stau după tine,
să nu ajung la zdup, iar copiii să mă urască.
- Ce? - N-am zis nimic.
Taci!
- Nu-i treaba ta! - Dă-l.
- Când termin. - Hai...
Ai dreptate. Nu asta vreau.
Aș vrea să trag cocaină,
dar nu pot, că am responsabilități.
Prea multe informații.
Ce pot să fac?
Convinge un miliardar să ne dea 75.000,
ca să terminăm treaba cu Sy Rubinek,
după care poți să pleci.
Tu crezi că trăiește?
De unde naiba să știu?
Avem întâlnire cu Kilbane.
Bernhardt Bail Bonds.
Nu. Nu, ați format...
Nu, doamnă. Ați format 4, 7...
2, 5, 2, 5.
Da. Nu, se mai întâmplă.
Știu, domnișoară.
Fac un mu shu bun. Bine.
Salut, Otto.
Lorraine...
Bună.
Ești bine ?
Da. De mult nu mi-a mai fost așa.
Azi am internat-o pe Natalie la dezintoxicare.
Foarte bine.
A fost ciudat pentru tine.
Am vrut să închei frumos lucrurile
și să-ți mulțumesc.
E...
- Lorraine? Bună. - Bună.
- E totul în regulă? - Da.
Mi-a făcut quiche.
Am avut timp, după ce-am lăsat-o pe Natalie.
S-a dus la dezintoxicare? Ce bine!
Te doare mâna?
E mai bine.
Convinge-l pe Otto să-ți dea și ție quiche.
Dacă e cuminte...
NEWMAR ACVARIU
Bună. O căutăm pe Francesca Newmar.
Eu sunt. De ce?
Ai cumpărat un Buick LeSabre, din 1996?
Nu vă răspund până nu știu cine sunteți.
Căutăm informații despre fostul proprietar.
Lila?
Lila Bowman.
Familia ei m-a angajat să o găsesc.
Ții legătura cu ea?
Ești Audrey. Mama ei?
Semănați la ochi.
Iar eu sunt fiica ei.
Fiica?
Știi unde e, cum dăm de ea?
V-aș ajuta, dar n-am văzut-o de mult.
Are probleme?
Sperăm că nu.
Lila mi-a vândut mașina.
Blocul motor a crăpat la 18 luni după ce-am luat-o.
Cât de bine o știai pe Lila?
La vremea aceea, eram prietene.
Dormea la mine uneori, în weekend.
Când anume?
În 2012. S-a mutat la scurt timp după ce-am luat mașina.
Ai mai văzut-o apoi?
În trecere, acum doi ani.
Aflasem că era în oraș.
Ieșea cu un tip de la Polo Club. Nu-s genul meu.
Nici al ei. Așa credeam.
N-a vorbit niciodată despre mine?
Sau despre sora și fratele meu, Julia și Taylor?
Nu vorbeam despre trecut.
- Am o idee. - Nu.
Nu. Dacă te-ai putea duce în California, ar fi de ajutor?
Nu pot.
Dacă ai putea, te-ai duce?
Normal. Dar nu pot.
Poate că avem cum.
Nu te amesteca.
Ce furioasă ești!
KILBANE ENERGIE - PROPRIETĂȚI
Ne întâlnim cu dl Kilbane.
Oprește-te.
Ar trebui să fii lângă Carly.
Las-o tu pe Carly. Gândește-te la altele.
La cățeluși, la nori. Nu-mi pasă.
- Am copii. - Au tată.
Am un proces, am grija ta,
cât încercăm să-l prindem pe Sy, care e aici.
- Plecăm acolo. - Nu.
- Plecăm. - Mai zi o dată...
Eu plec, tu rămâi.
Îți rup gâtul.
Cum e quiche-ul?
Dacă vrei, cere.
Vreau să știu cum e.
Delicios.
Nu e musai să stai aici toată ziua.
Oricum mă duc la secție.
Am de dat o declarație.
În legătură cu ce?
Cu motivul...
Motivul pentru care-s în vacanță.
Credeam că motivul e fața ta.
Cum te-ai lovit așa?
Nu contează. Nu merită discutat.
Bună ziua. Vreau informații despre o cauțiune.
Cu asta ne ocupăm.
Pentru cine e cauțiunea ?
Pentru mine.
O să mă predau, iar avocatul zice că, dacă aranjez în avans,
nu trebuie să stau închisă peste noapte.
Veniți aici și luați loc.
- O cafea? Taylor... - Da.
- Adu o cafea. - Mulțumesc.
A fost foarte...
Bine. S-o luăm cu începutul.
Cum vă numiți?
Mary Elizabeth Delaurentis.
Despre ce sumă e vorba?
250.000 de dolari.
Ați jefuit o bancă?
Nu!
A fost ceva mărunt.
Am lucrat la o familie și am furat o bijuterie.
Nu merită o cauțiune de 250.000.
Au trecut 6 ani.
Eram tânără și fraieră.
Cauțiunea era de două mii.
Dar am fugit.
Eram deprimată.
Mă certam cu părinții,
iar ei nu-mi voiau decât binele.
Relația fiică-mamă...
Da.
Înțeleg.
Îmi fac ordine în viață.
Vreau să știe că, orice s-a întâmplat...
CAZIER DELAURENTIS
Acum pot fi mândri de mine.
Am o garanție. Am...
Ăsta.
PENTRU VINCENZO, CU DRAG MARGARITA
Unchiul meu. A fost un cadou de la a treia soție.
Puteți să ne lăsați...
Da, sigur.
Doar...
Povestea e reală.
„Mary Delaurentis. S-a sustras justiției.”
Avem nevoie de clienți?
Nu ne bate nimeni la ușă,
iar partea noastră ar fi 25.000.
Da, dar 250.000...
Cam mare riscul.
Dacă-s prea mulți bani...
Nu. Nu e vorba despre sumă.
S-o sunăm pe bunica.
Nu e nevoie s-o sun.
Ați purta o brățară de localizare?
Da.
Adu-o.
Cu cine vorbim?
Cu managerul?
Vezi dacă există un registru în care putea să semneze.
Bunico...
Tipul ăla...
Era cu Tex.
La parcul eolian.
Ești sigură?
Da.
Așteaptă aici.
Nu. Vin cu tine.
Știe cine ești.
Trebuie să vorbesc cu el până nu-și dă seama.
- Eu... - Îți fac semn, dacă e să vii.
Mergi pe traseul de la Laguna Seca.
E mai distractiv într-un Porsche 911.
Scuze că vă deranjez.
Am nevoie de niște informații.
Frate...
Nicio conversație plăcută nu a început așa.
O cunoașteți pe Lila Bowman?
Despre ce e vorba?
O caut.
Sigur...
Unde ai cunoscut-o?
La o petrecere.
N-am mai văzut-o.
Ați fost împreună?
De ce?
Are un soț gelos?
Nu.
Vino cu mine.
Acum 12 ani, o femeie pe nume Lila Bowman
a murit într-un accident, la Bridgeport.
Așa a crezut familia.
De curând, au apărut dovezi că ar fi venit aici.
Nu e tipic pentru ea.
Era din Est.
Ai cum să iei legătura cu ea?
E-mail, telefon?
Nu.
S-a mutat la Pismo.
I-am pierdut urma.
Fata aia e cu tine?
O știi?
Te întreb iar. Despre ce e vorba?
E fiica Lilei. Zice că te-a întâlnit.
Da, ieri, la Tex.
Investesc în parcul lui eolian.
Nu știam că avea o fiică.
Două fiice și un fiu.
Iisuse! Și o cred moartă?
Tex n-a zis nimic
despre trecutul ei?
Nu.
Iar Lila n-a spus nimic de copii.
Și-a părăsit copiii?
Știi cine ar putea să ia legătura cu ea?
Nu, din păcate.
Aș vrea să ajut.
M-aș bucura să-mi dai numărul tău.
Chuck Johnson.
E numărul personal.
Oricând...
De ce nu m-ai lăsat să vorbesc cu el?
Avem informațiile necesare.
A avut dreptate Francesca?
La el s-a referit? Ce-a spus?
Nu contează. Se știe cu Tex.
Dar Francesca nu.
Nu știm. Chuck zice că au fost împreună,
dar n-are nici telefonul, nici e-mailul ei.
Cine-și schimbă așa numărul de telefon?
A avut un motiv.
E prea convenabil,
când e implicat Tex.
De ce nu-i crezi pe oameni?
E real!
Mama trăiește. Fiica ta trăiește.
Plecăm!
Ne întoarcem la Bakersfield,
să vorbim cu mincinosul șef.
Deci...
Cum stăm cu Rubinek? Aproximativ.
Păi...
Depinde de el.
Dacă părem nerăbdători, îl speriem.
Dacă nu suntem destul de insistenți, se retrage.
Cât de insistenți să fim?
Trebuie să-i acceptăm solicitările într-un mod ezitant.
Ce solicitări?
Am mers în Vermont, la falsificatoare, la Hickey,
iar dimineață ne-a zis că vrea să ne arate tabloul original,
în California.
Nu miroase a bine.
Când vrea să ajungem acolo?
În 24 de ore.
Dacă ne ducem din scurt,
nu părem nerăbdători?
Nu? Dar, dacă nu ne ducem...
- S-ar putea retrage. - De voi depinde.
Putem să ne ducem, să stăm două zile,
chiar o săptămână.
Nu-mi place. Dar solicitarea i se potrivește.
Crede că schimbarea ne dă peste cap.
O să fim pregătiți oricum.
Tu ce părere ai?
Mi se pare că e pripit și necugetat.
N-ar trebui să cedăm ușor.
Întrebarea e ce e de pierdut.
Dacă cerem ceva la schimb?
Da. Zi-i lui Sy că mergem în California,
dar că trebuie să vină la autentificare.
- Îi spun. Văd ce zice. - Nu. Îi ceri asta.
Vreau să-l văd.
El ne-a pus în dezavantaj, facem și noi la fel.
Așa nu părem prea nerăbdători. Perfect.
Charisse, cere să alimenteze avionul.
- Da, domnule. - Mergem în California!
Ne vedem în avion.
Am un apel video cu China.
- Cu toată țara? - Doar cu partea care-mi aduce bani.
Are viitor în comedie.
- Ce faci? - Urc în avion.
Nu mergem în California. Le spui
că Sy s-a răzgândit.
Ar fi suspect.
Îmi distrugi viața.
Ți-o distrugi, dacă nu urci în avion.
Nu se poate! Trebuia să le ceri
75.000 pentru Hickey,
nu să le zici unde e Sy.
Vom primi banii pentru ea
și te vei vedea cu Carly.
Nu vreau.
Vreau, dar libertatea mea depinde de prinderea lui Sy.
Iar Sy n-a zis nimic de California.
Dar nici n-a zis altceva.
Nu mă urc.
- Urcă-te. - Nu.
Julia, o să fie bine. O să meargă.
Cum o să meargă?
- Julia... - Ce e?
- Julia. - Marius!
Sy Rubinek nu există.
Nu există Sy Rubinek.
Tu...
Cum?
Scriu mesajul aici și apare aici.
- Cum am picat în plasă? - Nu te-ai gândit.
Ești un monstru.
Dacă le spui lui Kilbane și Vignetti,
n-o să mai existe niciun Sy, n-o să mai poți să-l prinzi
și o să ajungi la zdup,
așa că urcă în avion și vorbim mai târziu.
Găsește pe cineva pentru Ellen și Jacob.
Nu-mi aminti tu de copii!
- Ai prins un pește mare. - Așa-mi plac.
Mă bucur că merge afacerea.
Clienta ta iese imediat.
Bună.
Bună! Ce faci?
Bine. Poți să iei copiii de la școală, să-i duci la Lance?
- Îi așteaptă. - Da.
E totul în regulă?
Sunt...
Plec la Los Angeles.
De ce?
Pentru afacerea cu Pete. Ceva neprevăzut.
- Nu se suprapune cu procesul? - Nu.
S-a ocupat tipul pentru care lucrez.
M-a sunat Carly și mi-a spus că e la Bakersfield.
Cu Audrey. Toată povestea aia...
E o nebunie.
- Tu ce crezi? - Carly are 17 ani.
Poate mă văd cu ele acolo.
Sigur s-ar bucura.
- Nu știu dacă și Audrey. - Te iubește.
Când o vezi, zi-i că afacerea merge bine.
- Grozav! - Drum bun!
- Cine era? - Nepoata mea.
Pleacă cu nepotul cu treabă, la L.A.
L.A.?
- Cu ce se ocupă? - Asigurări.
Contează enorm că aveți încredere în mine.
Mă pricep la oameni.
- Tot rău arăți. - Tu ești frumușel.
- Cine e avocatul tău? - N-am nevoie.
Naz o să te acuze de răpire.
Cică ai intrat în casă și i-ai răpit logodnica.
Pe Natalie? E o tâmpenie.
Evită 10 ani de închisoare pentru posesie de droguri pentru vânzare.
Philips și Otimendi trebuie să-și facă numărul.
N-am nimic de ascuns.
Ești prost, dar nu fi dobitoc. Cere un avocat.
Urmezi, Taylor!
- Ești bine? - Da.
- Trebuia să-mi zici de Naz. - Taylor!
Imediat. N-a avut legătură cu tine.
Nu pierdeai insigna,
n-ai fi ajuns aici.
Taylor, lasă-mi martorul. Ai fost polițist.
Sunt și acum. În vacanță.
Sunt bine. Du-te acasă.
Dotti! Să-mi scoată pata asta la curățătorie.
Bună. Cum a fost plimbarea?
Zi-mi de Chuck și Lila.
Chuck investește în parcul eolian.
Carly l-a întâlnit.
Chuck zice că au fost împreună. De ce nu mi-ai spus?
Chuck și Lila n-au fost împreună. Poate au ieșit la restaurant.
Nu crezi că trebuia să-mi spui?
Nu era o relație serioasă.
Și Francesca?
Cine e Francesca?
Amica ei din Santa Barbara, care a cumpărat mașina.
Înainte să-i crape motorul. Pare să fie de-ale tale.
N-am vândut cu bună știință o mașină stricată.
Dacă ai terminat cu acuzele, mă duc să-mi pun pantalonii pe mine,
care au în continuare o pată!
Unde vrei să ajungi?
Vreau s-o găsesc pe Lila. Ca tine.
- Nu cred că există o Lila. - Iar începem.
Inventez lucruri...
Chuck a spus că mama s-a mutat la Pismo.
Posibil. E frumos acolo.
Dacă mă întrebați dacă am știut, n-am știut.
Ai grijă, Carly. Minte cu ușurință.
Termină!
Nu tot ce spun trebuie să te rănească.
Doamne, caut să îmi cer scuze,
iar tu ești de gheață.
Și dacă nu minte?
Îmi pare rău. Bunica e... Nu știu.
Încăpățânată.
E dreptul ei, la câte am făcut.
- Mi-a spus. - Da?
Atunci,
nu mai face pe împăciuitoarea, că eu am greșit.
De ce-ai făcut lucrurile alea?
M-am căsătorit cu o femeie frumoasă, bogată, de familie bună.
Apoi m-am îndrăgostit de altă femeie.
Nu putem să mă despart de prima
fără să distrug tot ce clădisem,
și nu voiam ca a doua să aibă o viață mai modestă.
Și m-am căsătorit și cu ea.
Poftim.
Când ai spus că mama ta s-a dus la Pismo, am făcut o legătură.
- Mama a lăsat asta aici? - Acum doi ani.
N-am crezut că înseamnă ceva,
dar e un indiciu.
Îți promit, Carly.
O să vă ajut s-o găsiți pe mama ta,
iar atunci o să fii cel mai fericit om din lume.
O s-o fac.
Ai mâini frumoase. Arată-mi cum dai a doua carte.
De ce? Vrei să trișezi?
Învăț escrocherii, nu le pun în practică.
- De ce? - Am un suflet.
Și am mâini butucănoase.
Chiar să vreau să fac ceva, n-aș putea.
Escrocheria se face cu mintea, nu cu mâinile.
Tot rămâne sufletul.
Dar mă interesează cum acționau Erdnase, Vernon și Miller.
De pildă, schemele lor erau diferite.
- Nu știu cine sunt ăștia. - L-am verificat și pe fratele tău.
Unii zic că e mai priceput decât tine.
Vrei să vezi trucul?
Frumos manevrat.
Plăcut ritmul.
Știi ce mă interesează, de fapt? Sy Rubinek.
Unde l-ai cunoscut?
Nu l-am cunoscut direct. M-a adus un prieten,
pentru o escrocherie de la o petrecere,
după care a avut nevoie de o victimă la un cazinou.
- Care era schema? - Nu știu.
În 80% dintre cazuri, nu știu cine e ținta,
care sunt aspectele.
Am știut de tablou fiindcă am ajutat la înlocuirea celui real
cu cel fals.
Cum ai făcut asta?
Nu contează. Nu repetă loviturile.
- Scuze. Pot să... - Te rog.
Bine.
Nici ție nu-ți place.
Când mi se pare că sunt un om rău, mă uit în jur și-mi zic
că-s alții mai rău.
El e răul necesar.
În situația asta, plătești cât trebuie.
- Cât plătești? - Sy mi-a luat patru milioane.
Am cheltuit cinci ca să dau de el și mai dau încă zece
ca să mă asigur că e arestat.
Dacă vrei, îmi dai mie 10 milioane și zic că sunt Sy.
Mă tem că trebuie să fie adevăratul Rubinek.
Va trebui să facă închisoare.
Iar tablourile trebuie să se întoarcă la Gardner.
Nu vreau să-mi asum meritul.
Consider c-a fost un act caritabil.
Sigur ai ceva de câștigat.
Dacă e să fie, o să fie.
Aveam un ritual.
Seara, mă duceam în pivniță, îmi puneam un pahar de vin,
deschideam un dulap special.
Înăuntru,
era un Rembrandt.
Furtuna de pe Marea Galileii. Unicul lui peisaj marin.
O furtună puternică...
Am adorat tabloul acela.
E aiurea să spui asta despre un tablou.
Pentru mine, conta mai mult decât banii.
Înțelegi?
Nu. Eu abia am bani de cumpărături.
Opt ani am avut o legătură profundă cu acel tablou.
Anul trecut, eram în Dubai,
iar fiul unui magnat al petrolului
m-a dus în biroul lui, să îmi arate ceva deosebit.
Și acolo, pe perete,
era Furtuna de pe Marea Galileii.
Tabloul meu.
Alt fals?
I-l vânduse Sy Rubinek, folosind aceeași escrocherie.
Nu i-am spus de tabloul meu. N-am spus nimănui.
Până când furia m-a adus la Vignetti.
Să descoperi că o pictură la care ții enorm e un fals...
E ca și cum ai fi fost înșelat de iubit.
Vezi omul, e îmbrăcat la fel, stă în același loc...
Dar nu mai poți să-l vezi cu aceiași ochi.
POLIȚIA DIN BRIDGEPORT
Nu trebuia să mă aștepți.
O să te dea afară?
Vor să-mi dau demisia.
Doamne... Îmi pare rău.
Nu din cauza ta mi-am pierdut insigna sau cumpătul.
- Te-am implicat. - Voiai s-o salvezi pe Natalie.
- Tu ai salvat-o. - Nu.
Tu ai salvat-o.
Am fost prin preajmă.
La cât de prost îmi merge acum, faptul că Natalie e la dezintoxicare
e unul dintre puținele lucruri bune.
Tot mă simt prost.
Atunci, fă-mi un quiche.
Nu știu dacă a fost o idee bună.
N-am vrut ca Otto să fie gelos.
La cum îl mânca, zic că a fost o idee bună.
Ții la el.
Da.
Ești un om bun.
- Iar eu... - M-am gândit la tine.
Voiam să zic că n-am fost un om bun.
Nu știu ce fac.
- Ar trebui să pleci. - Da.
Da...
Mă anunți imediat ce te caută Rubinek.
- Sunt acasă. - Nu putem să stăm la tine?
Mergi.
Cazați-vă. Ne întâlnim la 9.00.
- Nu se poate la 10.00? - Nu.
Trebuie să aflu și altceva?
Nu pe hol.
- Pot să vorbesc cu tine? - De ce trebuie să...
N-ar trebui să fim aici. Am ieșit pe cauțiune.
Ce-ar trebui să fac acum? Ce fac acum?
Julia...
Poți să mă ajuți cu Kilbane și Vignetti.
Mereu tu...
Dacă eram egoist, rămâneam la New York.
Te-am adus aici că-s drăguț.
Nu ești drăguț, ești sociopat.
Cum se face că tu ești Sy Rubinek?
Eram copil, nu mă lua nimeni în serios.
Am folosit un model decupat.
Kilbane l-a văzut pe Sy.
Nu. Am angajat un actor de la Westport Dinner.
Un fraier.
- Și banii pe care i-ai făcut? - Acum 8 ani?
75% au fost cheltuieli curente.
Julia, ai auzit ce-a spus Kilbane.
Face orice ca să-l prindă pe Sy.
Trebuie să-l convingem să ne dea 4 milioane.
Aproape am reușit.
La schimb, când se așteaptă să-l prindă pe Sy,
schimbăm tablourile, luăm banii, iar Sy dispare.
Nici n-o să știe că i-am păcălit.
Știi care ar fi partea ta dintr-o lovitură ca asta?
Aproape un milion.
Cu un milion îți iei un avocat bun.
O să mă tragi în piept.
La final. O să am încredere în tine, tu o să fugi
și nu mă aleg cu nimic.
Nu știu ce altă soluție ai.
Așa scapi. Trebuie să faci pe proasta
și să garantezi că Sy pleacă cu banii.
N-o să fii bănuită de nimic.
O să fac în așa fel încât să putem pleca la Bakersfield,
să-ți vezi familia, spunând că avem treabă.
- O să fie bine. - Abia aștept.
- E în regulă? - Da.
Cărei fete nu-i plac bijuteriile?
Dacă începe să te roadă,
taie partea de sus a unei șosete și bag-o pe sub curea.
- Și acum? - Poți să pleci.
Trebuie să te întorci la audiere.
Sper că am făcut alegerea bună.
- Ești bine? - Da.
N-am mâncat azi. Sunt...
Am jumătate de quiche.
Nu e nevoie.
Oricum n-ar trebui să-l mănânc pe tot.
Pete a avut dreptate. Sunteți cumsecade.
Ești prietenă cu Pete? De ce n-ai spus?
N-am vrut ca de asta să mă ajutați.
- O să-l văd curând. - Ai vorbit cu el?
Nu. Dar el e la L.A. Nu-i așa?
- Nu poți să te duci la L.A. - Nu cu brățara la picior.
Poliția m-ar hăitui.
Stai! Ce naiba faci?
- Spuneți-i lui Pete că sunt pe drum. - Dă-mi drumul!
- Ce faci? - Mulțumesc pentru quiche.
Treci... Ce...
Întoarce-te!
- Cât de departe e Pismo? - Ajungem până la 13.00.
Mulțumesc.
Bună. Ce faci?
Am aceiași chiloți ca la New York.
Trebuia să ceri la recepție.
Nu-mi aleg ei chiloții.
Stai la un hotel elegant, profită de avantaje.
Eu mi-am dat hainele la curățat. E grozav. Conduc eu.
- Mulțumesc. - Cheile.
Găsește un supermarket pe drum.
Trebuie să oprim puțin la Santa Monica.
Nu-i mare lucru. Mergem la un consilier matrimonial.
Zi-mi ce caut aici.
N-o să doară. Stăm 55 de minute.
Când e vorba de tine, doare.
Domnul și doamna Murphy?
- Bună ziua. - Vă rog, intrați.
Vin imediat.
Ăla e original?
Bine...
Eu sunt dr. Camille Hickey.
Hickey?
- Am vorbit la telefon. - Da. Luați loc.
Deci...
Putem începe? telefon. - Da. Luați loc.