Otto.
Audrey, slavă Domnului! Ești bine?
Nu.
Am necazuri.
Ce?
Asta e o agenție de angajare. Ce fel de slujbă cauți?
Scuze, nu înțeleg ce spui.
Fac mișto de tine, omule.
Uau! Tu...
Îți place să fii pe muchie, nu?
Presupun că ai ceva pentru mine?
Dumnezeule! Ce-ai pățit?
Arăți ca naiba.
- Sunt toți acolo. - Nu mă îndoiesc.
Richie.
Da, Richie, ia banii.
Deci, spune-mi, Marius.
Cum te simți acum, s-o vezi din nou?
De asta ai adus-o aici?
- Să pui sare pe rană? - Da.
Nu. Poate puțin.
Dacă nu te superi, vreau să-l iau pe Eddie și să plec naibii.
Da, apropo de asta. Ascultă...
Apropo de ce? Apropo de nimic.
Eddie e liber să vină și să plece după bunul plac.
Sunt un om de cuvânt.
Cu tine, însă, e altă poveste.
Trebuie să te țin aici până apare Winslow.
Deci așa merge treaba?
Sunt mort?
Nu există nicio alternativă?
Tu ce crezi?
Vrei să-i spui ideea mea?
- Sigur. - Haide.
Vince are un jucător mare care trișează.
Și ce legătură are asta cu mine?
Eddie nu-l poate dibui și crede că tu poți.
Dă-l afară din joc.
Nu pot face asta dacă nu-l prind în flagrant.
- Atunci, joacă tu. - A făcut-o deja.
Și te-a bătut?
Da. M-a bătut, pentru că trișează.
- Ai prins ideea? - Da.
Deci, ce vrei să faci? Te bagi sau nu?
- Mie ce-mi iese? - Ce-ți iese?
Ce zici de asta? Îi zic lui Winslow s-o lase baltă,
ca să poți respira în continuare.
Ce zici de asta?
Deci, vrei doar să-l prinzi trișând?
Sau vrei să-l înlături?
PETE IMPOSTORUL
CAPITOLUL 1 PLANUL TURCUL
Să înceapă petrecerea!
Domnule Joseph!
Uită-te la tine, fată! Te-ai îngrășat puțin, văd niște colăcei?
Nu cred, dar...
Ba da. Arăți bine! Fetele din New York sunt prea slabe.
Vino aici, fato.
Da.
Cine e acest domn?
E Marty Joseph. Comerciant de mașini din Ohio.
- Vinnie. - Salut!
- Ce mai faci? - Joseph. A trecut mult timp.
Da, am jucat pe Coasta de Vest.
Politica nu le iese prea bine,
dar banii lor sunt buni.
Luna trecută, am luat zece mii de la Matt Damon.
I-am tăbăcit fundul lui Jason Bourne.
Amuzant.
Nu cred că am avut onoarea.
Marty Josephs, el e Raj Kumar Mukherjee.
Cunosc numele ăsta.
Da, am auzit că ești expert.
Iar eu am auzit că vinzi mașini.
Dacă zece mii de unități pe an înseamnă „să vinzi mașini”, atunci da.
Aș putea să mă alătur?
Nu am nimic împotrivă.
Bun.
- Cine e crupierul? - Eddie.
- Ce mai faci? - Bine.
Bun.
Cât de adânc?
Suficient de adânc pentru unul,
poate două cadavre.
Sapă.
- Am trecut? - Nu cred.
Sigur am trecut. Întoarce.
Pentru Dumnezeu... Rahat!
Iisuse! Audrey!
Audrey! Slavă Domnului!
Trăiești!
- De ce l-ai adus pe Taylor? - N-a avut încotro.
- Trebuie să pleci. - Bunico!
Spune-mi ce s-a întâmplat.
- Spune-mi! - Taylor!
- Are dreptate. Nu te poți implica. - Pleacă de-aici!
Sunt deja.
Rândul tău.
O mie deschiderea.
Joacă.
E rândul tău. Se aruncă. Plătește.
Plusez cu 5.000.
- 45 pentru tine. - De ce nu?
Plătesc.
Renunță. Se aruncă.
Șefu', zece ca să mergi.
- Plătesc. - Miza e bună.
- Ce-i ăla? - Un Rolex.
- E frumos. - Știu.
- Dle, e rândul dvs. - Să zică cel care a plusat.
- Pas. - Plusez cu 5.000.
Popi sau ași?
Plusez cu cinci mii.
Dacă fac asta
înseamnă că vorbesc cu tine.
Te uiți la mâna mea. Degetul mic stâng
înseamnă că Mukherjee ascunde în mână.
Degetul inelar stâng
înseamnă că mânărește. Adică marchează.
- Știu ce înseamnă mânărire. - Bine.
Degetul mare stâng înseamnă să te arunci.
- Mă arunc. - Se aruncă.
Dle Mukherjee?
Intru cu toate jetoanele.
- Sec. - Dlor, arătați-vă cărțile.
Întoarceți-le. As, popă de aceeași culoare.
Pereche de nouari.
Culoarea câștigă.
- Culoare la as! - Culoarea câștigă.
Mi s-a părut o pereche mare.
- Îmi pare rău să te dezamăgesc. - Mai bine
dezamăgit la cărți decât în dragoste.
Eu sunt rareori dezamăgit în oricare dintre ele.
Surpriză!
Dumnezeule, Julia! Ce cauți aici?
- Bună, Chayton. - Veneai aici
- ... cu Audrey, când erai mică. - Mi-am amintit drumul.
Vreau să vorbim.
Dacă nu ai banii mei, n-avem ce vorbi.
Putem vorbi despre bani mai târziu. Am venit să vorbesc despre ăsta.
- Julia... - Taci!
Nu vă e de niciun folos.
Aș spune că nu e de folos nimănui, dar tot e tatăl fiului meu,
așa că vreau să trăiască.
Dacă nu s-ar fi băgat, banii ar fi încă în seif.
Nu el a scos banii din seif, ci Audrey.
Asta e între familiile noastre.
Julia, e o ușă în spatele tău. Fugi!
- Du-te! - Pune satârul ăla jos,
altfel te pocnesc în sculă.
Pune-l jos.
Bine, putem ieși simplu din asta.
- Ferma valorează mult. - Nu acum.
Doar ce-au aflat că e pe un teren cu zăcământ mare de uraniu.
Idiotule! Nu există niciun uraniu.
Ba da. Am folosit un aparat Geiger în după-amiaza asta...
Noi te-am escrocat!
Pete, mama lui, bătrânul.
O escrocherie ca să recuperăm banii. Ferma nu valorează nimic.
Acum, șterge-o, vorbesc cu Chayton.
Vorbește.
A frânat brusc și m-a apucat de braț să-mi ia arma.
Asta e tot ce-mi amintesc.
Când te-ai trezit, încă mai aveai arma în mână?
Da.
Cum a putut Pete să te lase aici?
Cum a putut să ia banii de care aveam nevoie...
Dă-i încolo de bani, Otto!
Avem un polițist mort aici, iar eu țineam arma.
Înțelegi ce înseamnă asta?
Și eu am omorât azi pe cineva.
Ce-ai făcut?
A fost un polițist corupt.
S-a certat cu tipii care-l plăteau.
L-au dus în pădure, i-au tras două gloanțe în piept și unul în cap.
Așa cum fac profesioniștii.
Și urmele de cauciucuri?
Să sperăm că criminaliștii de aici sunt la fel de neștiutori ca-n Bridgeport.
Bine, atunci. Nu, e corect.
Bine.
Îți rămân dator, Lenny. Culcă-te la loc.
Se zvonește că Winslow lucra la negru, îi făcea treaba murdară unui vechi amic.
Un fost polițist din New York pe nume Vince Lonnergan.
- Vince? - Da.
Când l-am dus la Pinetop, Pete era speriat de moarte de unul, Vince.
Lenny zice că tipul are o sală de poker în oraș. În Chinatown.
Ai o adresă?
Să mergem!
- Gata? - Da.
- Despre ce ați vorbit? - Nu e treaba ta.
Douăzeci de mii.
Plusez la 40.000.
- Ies. - Se aruncă.
- Plătesc. - Miza e bună.
Să vedem dacă ți-a venit cartea bună. Pas.
Treizeci.
De ce nu?
Intru cu toate jetoanele.
Ai nevoie de un șervețel?
E rândul tău, șefu'.
Pune pachetul pe masă.
Ia mâinile de pe cărți.
Haideți.
Nimeni să nu atingă cărțile.
Nimeni.
Dnelor și dlor, îmi cer scuze.
Sunt nevoit să vă rog să plecați acum.
Dennis, Richard, conduceți-i pe toți afară,
în afară de cei de la masa asta. Wali, tu poți să stai
și Karolina, desigur.
Bine, haideți. L-ați auzit.
E timpul să plecați de-aici. Nu trebuie să mergeți acasă, dar...
Haideți, mai cu viață! Să mergem!
- Stai, mi-am uitat... - Ieși naibii, Tate. Pleacă!
Și tu.
- Vince, ce faci? - Cât timp...
credeai că mă duci de nas?
- Cu ce? - Marius,
chiar credeai că n-o să mă prind de un joc ca ăsta,
dându-mi semnalul să joc tot exact în acel moment?
Stai, îți făcea semne? Trișați?
Nu, imbecil mizerabil. Tu trișai.
Tu și Marius, și Eddie.
Și tu.
- Vince, jur, eu... - Scutește-mă.
Stai jos.
Prietene, orice crezi că am făcut, te înșeli.
Nu sunt prietenul tău.
Vom afla dacă mă înșel, bine?
Bănuiala mea este că
buzunarele tale țin bine.
Ne uităm ce ai acolo?
Ține-ți mâinile departe de cărți.
Valeți.
Valeți și decari, frumoasă mână.
Dar eu am dame și decari.
Și pot să fac culoare. Deci, acum,
mă simt destul de bine. Mai am puțin și vă iau mulți bani.
Și chiar atunci, semnalul să mizez tot de la Marius.
Și sunt cât pe ce s-o fac.
Și apoi,
totul mi se derulează cu încetinitorul.
Vi s-a întâmplat vreodată să vi se pară că ați mai trăit asta înainte?
Știți voi, acel deja vu când tot
ceea ce zici și faci e identic cu ce-a mai fost?
Firele de pe ceafă ți se ridică.
Dar nu-ți poți da seama clar unde și când.
Dar eu, acum, pot.
Îmi amintesc exact unde am fost
și când a fost
și cu cine eram.
Nu-i așa, Marius?
- Vince. - Da.
Cu trei ani și ceva în urmă.
Sala era alta
și bogătașul era altul.
Dar era aceeași domnișoară
care mă conducea la osândă.
- Iubitule, nu e adevărat. - Nu, știu.
Asta a fost reacția pe care am avut-o și eu la început.
M-am gândit că nu se poate așa ceva,
fiindcă i-am dat totul.
Mâncare, îmbrăcăminte, adăpost.
Și am împărtășit cu ea
gândurile mele cele mai intime.
Fata asta
chiar ține la mine.
Poate chiar mă iubește.
Deci, nu.
Nu se poate.
Ea nu mi-ar face asta. Dar apoi...
Apoi, pur și simplu...
Am derulat totul de la început.
Nu?
Și mi-am dat seama
că toată săptămâna asta
m-ai condus spre acest moment.
- Nu, iubitule, nu. - Nu. Foarte delicat,
dar asta ai făcut.
M-ai condus chiar aici.
Unde să joc în jocul meu.
În sala mea de poker.
Și, încă o dată,
soarta îmi este în mâinile lui Marius.
Și toate elementele unei escrocherii clasice.
Eddie e mecanicul. Mukherjee e bogătașul.
Marius, căpitanul.
Iar tu, iubita mea...
Tu ești frânghia.
Vince.
Și eu sunt ținta.
Vince.
Vince!
Mi-ar plăcea să mă înșel.
Dar nu cred.
Există o singură cale să aflu sigur.
Deci, practic câștigam. Eram pe cai mari, nu?
N-aveai nicio șansă să câștigi jocul ăsta. Niciuna. Bine, una.
Aveai o șansă. Dacă primeai o carte.
Valetul de pică.
Care erau șansele, 2%, Eddie?
Așa. Dacă următoarea carte e valetul de pică,
toți încercați să mă trageți pe sfoară.
De ce nu-mi spui tu ce e, iubito?
Dacă te-aș fi ascultat, Marius,
aș fi pierdut toți banii.
Dar ăsta era și planul, nu-i așa?
Să-mi dați cărți aiurea. Nu-i așa?
Ceea ce vreau de la voi acum
este să renunțați, în sfârșit, la înșelătorie
și să recunoașteți că v-am prins.
Poate asta va ajuta. Ai trei secunde
până să-ți trag un glonț în cap. Unu, doi...
Nu trage, bine?
Îți spun eu, bine? Da.
Tot ce ai zis a fost corect, bine?
Karolina mi-a spus că ea și Marius lucrau din nou
și l-au angajat pe tipul ăsta să fie bogătașul.
- Nu e adevărat, minte! - Taci.
Richie, găsește-i telefonul.
Bun. Care-i parola, dobitocule?
B-O-L-L-Y...
Nouă-doi-patru.
Bolly?
Să-mi bag!
Să vedem ultimele apeluri, da?
Ai primit un apel de la cineva cu inițialele M.J.
Oare cine poate fi?
Hai să încercăm.
Marius, n-ai de gând să răspunzi?
Ar putea fi important.
Uau!
Ce mai e de zis, Marius?
- Sunt obosit. - Bineînțeles că ești.
Ar fi trebuit să vă omor acum trei ani,
pe toți.
Aș fi avut o viață mult mai ușoară.
Omul cât trăiește învață.
Pe tine te omor ultimul.
Ca să-ți vezi fratele murind.
Dar, mai întâi, o să mă ocup de dobitocul ăla.
De mult așteptam să-ți trag un glonț în cap.
- Vince, jur pe Dumnezeu, nu... - Lasă arma jos!
Sunt de la FBI, bine?
Omul ăsta e martor federal, sub protecția mea.
Am trimis un cod de urgență la filiala FBI.
Să-mi bag!
Mi se învârte capul acum.
Marius, asta face parte din planul tău
sau improvizați din mers?
Sună la FBI, agent special responsabil Michael Dumbrowski.
- O să-ți confirme totul. - Doamne! Ești bun.
Tu ești reparatorul, nu? Desigur.
Nu renunța la escrocherie, nici când ești descoperit.
- Ești un profesionist. - Nu!
- Vince, jur! - Futujee.
Te rog, n-am avut nimic de-a face! Te rog, jur.
Hei!
Armele jos! Acum! Faceți-o!
Suntem gărzi de corp autorizate.
Bine, armele jos. Sunt neînarmat.
S-a terminat.
Haide! Să mergem!
CAPITOLUL 2 COTLETUL
- V-a luat ceva timp. - Pornește!
Du-te!
- Stăm bine? - Da, stăm bine.
Cum naiba să stăm bine?
Vince ne-a prins înainte să începem.
La naiba! Din cauza mea? Eu am dat-o în bară?
Eddie, trebuie să-ți mărturisesc ceva.
Ce?
- Nu ți-am spus totul. - Despre ce vorbești?
Pe Mukherjee nu l-am angajat noi, bine?
Nici nu știa că făcea parte din plan.
- Cine naiba e? - Un miliardar din tehnologie din Mumbai.
- Ce? - Aveam nevoie de o momeală,
cineva care să-l enerveze pe Vince.
Am pus pe cineva din interior să studieze jucătorii.
Treaba lui Tate era să pătrundă în sală și să găsească momeala.
Mukherjee a meritat așteptarea din plin.
Cea mai tare fază a fost când Joseph a descoperit că Mukherjee
era informator federal și că garda lui de corp e din FBI.
Sfinte Sisoe!
E prea târziu.
Banii au dispărut.
Vă duc acasă.
Ați întârziat.
Haideți!
Am crezut că a mai murit cineva din cauza ta.
Am ocolit, în caz că eram urmăriți.
Hai, trebuie să ne mișcăm.
Unde e asistentul?
Nu e asistent, și nu putea merge până nu plecam.
Stai așa.
Mukherjee nu era implicat,
cum de avea numărul tău în telefon?
Aici am intervenit eu.
N-am avut timp să pregătesc ceva complicat.
Fraierul a crezut că are o șansă cu Karolina.
Doar la asta se gândea.
Așa că am rezolvat fără probleme.
I l-am dat lui Joseph și, cât timp m-am spălat pe mâini,
era gata.
Telefonul s-a întors în buzunarul lui Mukherjee fără să-i simtă lipsa.
Dacă Vince îl împușca? V-ați gândit la asta?
Sigur că ne-am gândit.
Când un martor federal e în pericol,
FBI-ul ia măsuri speciale, timp de mai multe zile.
Am dat ponturi anonime,
de șase luni încoace. Ultimul, acum două zile.
Cu fața la intrare.
Aseară, am verificat să aibă amândoi vestele, iar Wali, arma la gleznă.
Dacă lipsea ceva, eram gata să anulez totul.
Pe bune? A fost un risc enorm.
Da, mereu există un risc.
Dar n-a mers.
Vince a împușcat în piept un agent federal.
Cât primește? Douăzeci de ani? A mers.
Da, dar banii?
Nu era vorba de bani, Eddie.
Era vorba de Charlie.
Dintre toate lucrurile nasoale pe care le-am făcut în viață,
- ... ăsta e cel mai cel. - A venit asistentul!
AMBULANȚIER
- Nu e asistent. - Nu mint.
Era vorba de răzbunare.
Dar răzbunarea
e mult mai dulce cu ăștia.
Era un seif biometric.
Al naibii de greu de deschis.
Am vrut să-l îngheț cu azot lichid.
Am vrut să-l găuresc și să-l umplu cu apă,
spărgându-l.
Omule! Ce greu am găsit locul ăsta!
Coboară și arată-le celorlalți cum să ajungă.
Haide, mă descurc singur.
Am făcut rost de la agenția DARPA până și de mănuși haptice
cu interfață de amprentă digitală.
Până la urmă, mi-am dat seama că nu trebuia să sparg seiful.
Îmi trebuia doar degetul lui Vince.
Ticălosul!
Cine se ocupă de partea lui Joseph?
Mi-a cerut s-o fac eu.
Rahat! Îmi pare rău, Marius.
Ai auzit de Winslow?
A fost găsit mort în pădurea din Connecticut.
Se zvonește la poliție că a fost un asasin profesionist.
Ai avut noroc.
Să fiu sinceră,
a fost un soț așa și așa.
Dar a fost un prieten bun,
un dansator grozav
și un escroc excelent.
Și chiar a fost fratele pe care nu l-ați avut.
- În cinstea lui Charlie! - Charlie.
- Charlie.
Nu trebuie să faceți asta.
Pentru Charlie.
Ce? Nu-l cunoșteam pe tip.
Bine, omule. Ai grijă.
Bine. Haide, spune-o.
N-a fost Turcul.
Erau piese în mișcare.
- A fost pe aproape. - N-a fost Turcul.
Dar a fost o escrocherie a naibii de bună!
Data viitoare o să iasă bine, da?
Da. Ne mai vedem.
- Pe mai târziu, Porter. - Nu te băga în belele, Eddie.
Deci, unde mergem?
Ce ziceți de Vegas, cu mine?
În Vegas?
Cumpăr o parte dintr-un cazinou mic.
Poți să lucrezi ca crupier sau ca agent de pază. Tu alegi.
Mereu ai vrut să fii crupier în Vegas.
- Dar tu urăști Vegasul. - Așa e.
Nu vin cu tine.
Pe bune.
Am un supraveghetor cu care trebuie să mă văd.
Dă-o naibii! Nu mă duc. Rămân aici, cu tine.
- Eddie... - Ce vrei...
Eddie.
E timpul s-o luăm pe drumuri separate.
Ce?
Nu. Mereu am fost noi doi. Toată viața.
Și uite unde te-a adus asta.
Nu dau vina pe tine pentru nimic din asta.
Ar trebui. Eu te-am băgat.
Mereu te bag în belele.
Eddie,
de ce crezi că nu ai știut toate detaliile?
Ai știut că nu sunt de încredere. Înțeleg.
Am încredere în tine.
Eddie, am încredere.
Am știut că, dacă Vince îmi pune arma la cap,
ai spune tot doar ca să mă salvezi.
Nu te poți abține. Ești un băiat de treabă.
Nu ești făcut pentru viața asta, nu?
- Nu e adevărat. - Am dreptate?
Am dreptate.
Nu...
Ar trebui să plecăm, Eddie.
Pleacă naibii de aici.
Ai grijă de fratele meu, bine?
Tu ai grijă de tine, bine?
Nemernicule.
CAPITOLUL 3 GATA CU SECRETELE ȘI MINCIUNILE
Ce naiba cauți aici?
Carly m-a sunat speriată în miez de noapte.
Își făcea griji pentru voi.
I-am spus că vin să verific.
Unde naiba ați fost?
Mă duc să dau niște telefoane. Să văd ce pot afla.
Sam.
Nu trebuia să vii aici.
Dumnezeule, Audrey! Ești bine?
Hei! Nu e treaba ta.
Orice s-a întâmplat, încă suntem prieteni.
Da, bine, deci...
Suntem aici și suntem bine.
Poți să pleci acum.
Otto.
Vreau să vorbim ceva.
Bine.
Ascult.
Vreau să lămurim ceva.
Când ai fost bolnav,
eu și Audrey
eram singuri la birou.
Des.
Iar eu...
m-am dat la ea.
- Nenorocitule! - Știi ce a făcut ea?
M-a pocnit în nas.
Și am meritat-o.
De-asta am plecat la ANB.
Ar fi fost prea ciudat.
Îți este devotată, Otto.
Nu fi prost.
- Spune-i. - Ce să-i spun?
Despre „zugrav”.
Nu l-ai angajat să-l omoare pe Dockery, nu-i așa?
A plecat?
Da.
Trebuie să vorbim înainte să intre Taylor.
A murit un om din cauza ta?
Nu știu cum îl cheamă.
A venit la birou și omul lui Dockery
a crezut că era un jaf.
A băgat un cuțit în el.
Dockery a luat cadavrul.
Ce se întâmplă dacă cineva vine să-l caute?
- N-o să vină. - Nu putem ști sigur.
Audrey,
era un asasin plătit.
De unde știi?
Pentru că eu l-am angajat.
Nu înțeleg.
Pe cine voiai să omori?
Trebuia să mă omoare pe mine, ca să pară jaf.
Ai fi încasat asigurarea. Doar așa am știut să...
- Fir-ai tu să fii, Otto! - M-a durut.
Nu știi cât de mult am nevoie de tine?
Nu știu dacă mai e așa.
Nimeni nu zice nimic. FBI a învăluit în tăcere...
- Să mă întorc mai târziu? - Nu.
Deci, ai aflat ceva?
A fost o singură arestare și nu a fost Pete.
Deci, unde e?
Instanța a renunțat la cazul lui Dockery.
Iisuse!
- Nu, e-n regulă. - Ba nu e-n regulă.
Banii lui Dockery sunt la Pete.
Toți.
Am rezolvat ceva cu Dockery.
Am aranjat lucrurile.
Cum le-ai aranjat?
Nu e treaba ta.
Am aranjat.
Cred că trebuie să vorbim.
Înainte să inventezi vreo poveste de rahat,
știm.
Ce știți?
Știm că ai luat banii lui Dockery de la bunica ta
ca să-i joci într-o sală de poker, în Chinatown.
Ți-ai trădat propria familie.
Ai dreptate.
Asta nu înseamnă că e în regulă,
dar eram dator vândut unor oameni foarte răi.
Te referi la Vince?
- Ce știi despre Vince? - Nu contează.
Cât ai pierdut?
O parte?
- Pe toți? - Să-i pierd?
Îmi pare rău că mi-a luat așa mult să mă întorc.
A trebuit să mă ocup de niște treburi neterminate.
- Bună. - Bună.
Miroși extraordinar.
Nu trebuie să antrenezi băieții?
Știi ce?
- Pot să-și aștepte rândul. - Da?
Dacă e Amanda?
E Marius.
Spune-i să se ducă dracului.
Zice că Winslow nu mai e o problemă.
- Cum așa? - A fost ucis.
Spune să verifici ce au făcut Mets.
Măi să fie!
La naiba, Marius.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
La naiba, Marius.
- Ce faci? - Îi duc banii înapoi lui Dockery.
- Parcă aranjaseși lucrurile. - Poate mai am timp
să dau înapoi.
De ce a trebuit să minți despre tot?
Tu de ce crezi?
Este unul dintre noi.
Cred că ai dreptate.
Presupun că e cel mai bine să merg mai departe.
Bine, am venit.
Garanția ta. Toată.
- Parcă aveam o înțelegere. - Aveam.
Dar ți-am dat banii.
N-am nevoie de bani, ci de cineva care să-i spele.
Ai zis că afacerea ta e cu bani gheață, deci va fi ușor.
Să începem cu ăștia.
Bună.
Otto doarme.
Da.
Tu...
mi-ai cerut să am încredere și n-am avut.
Ar fi trebuit.
Ei bine, nu prea ți-am dat motive.
Nu aștepta alți 20 de ani.
Nu.
Și mulțumesc că mi-ai salvat viața.
Voiam să-ți spun același lucru.
- Pleci. - Da.
- Ești norocos. - Nu știu ce să zic despre asta.
O să-mi lipsești, vere Pete.
- Bine. - Ne mai vedem!
- Stai, ai o etichetă acolo. - Ce? Unde?
Ai un semn pe geacă. Nu contează.
Mașina aia mă așteaptă pe mine. Da.
- Bine. - Ne vedem!
- A fost mai bine. - Ce?
Știi, asta...
Știi, asta nu e viață.
Acolo e viața.
Să mergem.
Deci, familia de acolo?
- Cum adică? - Cât ai luat de la ei?
N-a ieșit nimic.
Ce s-a întâmplat? Te-ai atașat sau ceva?
Eu nu mă atașez.
Prima regulă din viața asta.
Nu te atașa.
- La revedere, puștoaico! - Asta a fost?
Poftim.
„Uimitorul Gowango”? Ce-i asta, o glumă?
Nu. Merge în aziluri de bătrâni și la petreceri de copii.
Cred că v-ați potrivi.
Ce dracu'! Continui să...
Ăsta-i Taylor!
Salut, Pete.
- Vă cunosc de undeva? - Nu.
N-a fost ușor să aranjăm întâlnirea asta.
- Gina? - Nu contează.
Tu nu ne cunoști,
dar noi știm multe despre tine.
Suntem mari fani, de fapt.
Ascultați, eu nu sunt Pete.
Ce amuzant ești!
- E amuzant, nu-i așa? - E destul de amuzant.
Da.
Am o copie a permisului tău de conducere.
Totuși, nu ești tu.
Bine.
E un permis fals pe care mi l-am făcut.
Hilar.
Avem și o copie după actul de eliberare.
Ne-a luat ceva timp să descoperim de ce ai jefuit acel poligon de tir,
dar uite că am reușit.
Deci, dacă nu faci ce vrem noi,
dăm foc fermei și îi omorâm pe toți.
Ce vreți să fac?
Vrem să ne duci la mama ta
și la cele 11 milioane de dolari.
Subtitrarea: Iulia Rolle
Redactor Robert Ciubotaru dolari.