Ну...
-Що? -Просто скажи.
Що, Едді?
Собака мені палець відгризла?
Ні, собаки тут нема.
Добре.
Це була б повна срань.
Куди його можна покласти?
-На диван. -Ні. Вінс сказав до тебе.
До мене?
Я вам що, сиділка?
Як хочеш, піди розбуди його
-і запитай сам. Давай. -Гаразд.
Побуду медсестричкою.
Його можна у машину посадити?
Його не варто рухати.
Ну, може, й можна, якщо він не буде наступати
на ногу.
Там багато сходів.
Господи, Деннісе,
пропонуєш мені його нести?
Я просто сказав.
Краще зараз,
-поки знеболювальне діє. -Гаразд.
Едді, послухай,
нам час їхати, друже.
Давай.
Нахилися вперед.
А яку частину
боргу Вінс мені за це спише?
Не знаю, краще сам запитай.
Я його пізніше наберу,
і скажіть йому, що я старався.
Бляха.
Я піджену машину, де вона стоїть?
На вулиці Мотт.
Ага.
-Що ти робиш? -Те, що не зробив чотири дні тому.
Спалиш дім разом з братом?
Ні. Сусідній.
А коли всі почнуть вибігати? Застрелиш Вінса і всіх решту?
Бах-бах, він мертвий.
А як щодо його вірних горил, Маріусе?
Вони тебе раніше прикінчать.
Він усе зрозуміє, коли почує дим.
Я не буду стояти й дивитись, як цей гівнюк мого брата шматує.
Хочеш допомогти Едді?
Дістань срані гроші.
Немає грошей!
Сейф пустий!
Тепер краще вали звідси.
Хіба гроші зникають просто так?
Вони залишають слід.
Як він там?
У нього шок. Вони відвезуть його до Річарда.
Чухай звідси, поки вони не вийшли.
Агов.
Ні. Йди.
Не наступай на ногу.
Де моя машина?
-Що там було, Малбері чи Мотт? -Я сказав «Мотт».
-Вибач. -Вона он, за рогом.
Дістань гроші. Я поговорю з Марджері.
Підлий Піт
Учора
я нарешті розповіла Піту про все,
чому ми поїхали.
Той його вираз обличчя.
Лайло, мені ще не було так соромно
відтоді, як мама розповіла
про його одинадцятиріччя.
Його одинадцятиріччя?
Ні, все нормально. Це лише...
Агов, Піте! Які в тебе плани на ранок?
Ні, ні, Піт,
-Піт не допоможе. -Чому?
Він їде зі мною в контору.
А що там?
Джулія просить з'їздити з нею до лікаря, щеплення Джейкоба.
Він боїться лікарів?
Ні, не малюк, а Джулія.
У чотири роки вона втекла від лікаря Роузена.
Лайла знайшла її за три квартали.
Тейлоре, я казала, як я тобою пишаюся?
Шкода, та я не зможу допомогти.
Завжди весело дивитись, як ти там тремтиш і пітнієш.
Я поїду.
У тебе школа, і ти не знаєш, про що ми.
Родина перш за все, що б не було.
Гарна спроба.
Я маю клієнта відвідати.
Думай про це, як про можливість
перебороти страх.
Пробачте.
Мені дозволили полагодити тачку, в обід заміню фару.
Я радий, що з тачкою все добре, та...
Мене більше ти цікавиш.
Тебе відсторонили?
Поки ні.
Але в патруль не пускають.
І про іспит на детектива краще забути.
Що у тебе з обличчям, побився?
-Ми боролися й... -Добре.
Ми грали у футбол, що переріс у боротьбу.
Тільки тому, що ти сказав, що була затримка, а її... не було.
І кому дісталося більше за всіх? Не мені.
Коли ви нарешті перестанете поводитись, як дванадцятирічні?
Не думаю, що вона повірила.
Ніколи не повірить, що ти мене здолав.
Джулс,
ти не
пам'ятаєш, що було на одинадцятий день народження Піта?
Чому ти питаєш?
Я читала ті листи.
Мама Піта пише, що щось там сталося на його одинадцятиріччя.
Це було так давно.
Є хороші новини.
У гівнюка, який мене вдарив, є приводи.
А в мене — ні.
А в тебе?
У мене?
Ми не бачилися двадцять років. Не знаю, може,
ти там банки грабував…
Останнім часом ні.
Добре. Ти ж свідок, якщо що.
Я не хочу залякувати свідка,
та якщо ти скажеш щось, крім «він на мене напав»,
-я тебе, бляха, вб'ю. -Я знаю.
Наші хочуть бачити відео з камер, тому я піду в бар
після роботи, подивлюся, що в них є.
Якщо вони зняли, як той мудило мені шину порізав,
-це допоможе. -Ага, звісно.
На якомусь дні народженні хтось плакав.
Я поряд не була, бо молодших ігнорують.
А Тейлор був?
Можливо. Чому б не запитати в Піта? Піте!
Карлі хоче дещо тебе спитати.
-Я готую сюрприз. -Так?
Чи не міг би ти
купити мені пива на вечірку?
Жартую. Господи.
Треба міцне бухло.
Ні.
Добридень.
Шукаєте Маріуса?
-Так. -Я Брендон. Пам'ятаєте?
Він ще хворий?
Ні, він у Покіпсі. На будівельному ринку.
По партію фанери поїхав.
І коли він вернеться?
У тому й проблема. Нам обіцяли товар
на ранок, тепер кажуть, не раніше обіду.
Тому, гадаю, він повернеться не раніше третьої.
Я не можу чекати.
Гаразд.
БРЕНДОН
-Привіт. -Люба.
Що там?
Щоб ти знала, я знову твого колишнього прикрив.
І це останній довбаний раз, зрозуміло?
Мудило.
ПОТРІБНА ЗАСТАВА?
Викличемо евакуатор?
Коли годину простоїть.
Піте, ввімкни світло.
Вчора ми з Пітом упустили клієнтку.
Хотіли сховати в безпечне місце її заставу,
та я не зміг відкрити сейф.
Я змінила код. Хіба я тобі не казала?
-Ні, не казала. Ні. -Начебто сказала.
А навіщо ти його змінила?
Боїшся за гроші Докері?
Просто його треба іноді змінювати.
Якщо гроші Докері в безпеці, мені насрати.
Усе з ними гаразд.
Я не розумію, чому ти змінюєш код
і не кажеш мені про це.
Схоже, тобі не насрати.
Піте, синку,
йди провітрись.
Ми будемо сваритись.
Не йди. Сваритись ніхто не буде.
Повір, буде.
Коли ти його змінила?
Шість тижнів тому.
Чого ти ото сказився...
Як змінила, то змінила. Мене бісить, що не сказала.
-Це ти? -Так точно.
Слухайте, якщо вам потрібна порука,
не зв'язуйтеся з цими бовдурами.
Мене дивує, як вони ще в бізнесі.
Просто зателефонуйте за номером на цій рекламі.
Або одразу підемо в наш офіс за рогом.
Агов, мудло. Прибери свою срану рекламу.
Я спілкуюся з клієнтом, діду.
Це не клієнт, бовдуре. Це мій онук.
Що?
Піте?
Піт Мерфі? Повірити не можу.
-Щойно повернувся. -Ні, ні.
Я справді не можу повірити.
Дивно, що такий хуліган, як ти,
не смокче члени у в'язниці,
якщо чесно, тобі б там сподобалося.
-Ще побачимося, Піте. -Пензлюй нахрін.
Красунчик.
І фото ти обрав хрінове!
Косоокий якийсь.
Що це було?
Ти його не пам'ятаєш? Це Шон.
Ви з Тейлором постійно його ганяли.
Ага. Виріс справжнім гівнюком.
І витісняє нас із бізнесу.
Поки Отто буде ображатись на самоті,
мені доведеться взяти таксі.
Ти за головного.
Якщо треба буде допомога — телефонуй.
Я повернусь після обіду.
Якщо якось надумаєш одружуватися, відганяй цю думку.
Куплю щось почитати. Ти нічого не хочеш?
У них є манга?
Це ті японські комікси, якими цікавляться
тільки дорослі збоченці?
Я тут почекаю.
Хвилину.
Вам допомогти?
Так, я шукаю
одну книгу.
Я не знаю ні назви, ні автора.
А в якому жанрі?
Там історія про помсту.
Що ж,
спробуємо пошукати.
Так?
Пан Успіх заїжджав до Брендона, і той тебе прикрив.
Кейті, пробач. Величезне дякую.
Ні, здається, ти не вловив мій тон.
Цю хрінь час припинити.
Кейті, дай мені чотири дні.
Про що я, бляха, думала?
Педаль газу праворуч, телепню!
За тиждень...
Що буде? Зникнеш з мого життя назавжди?
Послухай, мені дуже шкода.
Ні, не шкода.
Боже, я й забула, наскільки це все ненавиджу.
-Справді? -І що це означає?
Мені здалося, що вчора ти була в ударі.
Так. Бо ти обіцяв мені заплатити.
Та ну? Справа тільки в цьому?
Думаєш, я сумую за аферами?
Кейті, ти ж майстриня цієї справи.
Ні, я сумую. Справді.
Як алкоголік за чаркою.
Ти пам'ятаєш кайф, і забуваєш, що він тебе вбити може.
Попався.
Коли слідкуєш за тим, хто тебе знає,
не підходь близько.
Навіщо ти за своєю бабцею слідкуєш?
А ти навіщо?
Не твоя справа.
Я не тільки про сьогодні, Отто.
Два дні тому, коли ми їздили з Одрі, я тебе помітив.
А вона помітила?
Вона не казала. Не знаю.
Отто, не скажеш, що тут відбувається?
Ні.
Це точно тебе не обходить, чорт забирай.
-А ти розколюйся. -Справа у грошах.
Вона сказала, що вони у сейфі, але їх там немає.
Ось я й подумав, що бабця у щось встряла.
І намагаюся з'ясувати, у що саме.
У неї там знайомі?
Та хто її знає.
Коли хтось помічає хвіст, він може зайти в якусь будівлю, а вийти через інші двері.
І тоді той, хто стежить, лишається ні з чим.
Давай у пікап. Швидко!
Я ж кажу вам, я не можу.
Я сама впораюсь, ви можете тут почекати.
Я не хочу лишати його самого.
Вам є кому подзвонити?
Що таке?
Про що ти?
-Годі тобі. -Що?
Що сталося?
Він дав мені на чай.
Той мудило дав мені чайові.
-Ти й досі про Мукерджі. -Ага.
Чого ти так його ненавидиш?
Він завжди хизується тим,
що піднявся з самого низу,
створив імперію. Це все брехня.
Його батько володіє половиною мереж зв'язку в Індії. Половиною.
І на повноліття віддав йому всі свої контракти в Мумбаї.
Він з дитинства, як у бога за пазухою.
Усе йому з неба падало.
От я був ніким.
Двадцять років у поліції,
відкладав кожний цент.
І побудував це.
Сам побудував. Це моє.
Зрозуміло.
Що? Що не так?
Я думала, ти скажеш, що Мукерджі тебе бісить тому, що мухлює,
-адже ти це ненавидиш. -Чекай. Що?
Думаєш, він мухлює?
Сам знаєш.
-Як мені знати? -Через те, що вчора було.
Я думав, Гектор його за руку спіймав.
Гектор зрозумів, що Мукерджі — обмудок, от і все.
Він не так часто перемагає.
Не кожного разу.
Але з кожним разом він усе більше в плюсі. У великому плюсі.
Ти щось бачила?
Ні, я поряд не стояла.
Доброго дня. Ми швиденько.
Все буде добре.
Не бійся.
Дякую, що прийшов. Але давай прояснимо...
Так, я був останнім у списку. Розумію.
Однак я тут.
Я краще в коридор піду.
Не бійся, маленький. Вкусить, як комарик.
А потім тобі цукерку дадуть.
Наліпку.
У вас немає цукерок?
Є купа наліпок, можна обрати.
Наш стоматолог оголосив війну цукеркам.
Так, від них у дітей буває ожиріння.
Давай ручку.
Сем був нашим агентом із розшуку, а півтора місяця тому
перейшов до цих вилупків.
І саме півтора місяця тому
твоя бабця змінила код від сейфу.
Думаєш, гроші у нього?
Навряд чи це був збіг.
Я якось чув, як Одрі сказала йому по телефону, що він їй винен.
Чому вона до копів не пішла?
Скажімо так: гроші Докері не зовсім кошерні.
Ми маємо сповіщати, якщо отримуємо заставу готівкою.
Але про такі гроші краще не казати.
Чорт.
Що?
Біксбі. Також агент із розшуку.
Дуб дубом, але дуже жорстокий.
Проблема в тому, що він завжди поряд із Семом.
Кого він з себе корчить.
От би на нього рояль звалився.
А це хто?
Це Тоні. Володіє кафе.
Там смачні манікотті.
А лазанья заморожена.
А той «понтіак» — він Семів?
Так. А що?
Нічого, я просто намагаюся зрозуміти, хто він.
У нього крутий годинник.
Ага. Постійно своїм Ролексом вимахується.
-Дідусю. -Що?
У мене є ідея.
Щоб до мого повернення було готове, гаразд?
Привіт. Ролекси є?
По них ідіть у магазин.
Слухай, мій небіж щойно з коледжу випустився
і просить новий годинник.
Коротше кажучи, дрібний гівнюк.
Не хочу я йому Ролекс дарувати.
Справжній — точно ні.
-Ти коп? -Що? Ні.
Бо якщо так, то маєш сказати.
Я думав, це правило для повій.
Але ні, я не коп.
Я візьму «Ойстер».
Дякую.
ГРОМАДСЬКИЙ ЦЕНТР
-За що? -За те, що прийшов.
За те, що платиш за дитсадок. Та більш за все за те, що знепритомнів.
Це було сильно.
Ґуґл каже, що це називається парасимпатичною реакцією,
і вона мимовільна.
То ти вже знав про це?
Я не думав, що кров узагалі піде.
Та медсестра — як м'ясник.
Ти знав, що так може бути, і все одно прийшов?
Він же мій син.
Боже. Який ти ідіот.
-Дуже мило... -Ні, ні.
У мене є сюрприз. Просто як подяка.
Перевіримо, раптом вийде.
Я ж усе пропустила. Я не побачила…
Ти ж також голок боїшся.
Це лише шпилька. І я її тримаю.
Це не смішно.
-Давай, заради науки. -Пішла та наука.
-На обід? -Ага. Я один.
Сюди, будь ласка.
Мені вас порадила одна жінка
на конференції.
Добре.
-Офіціант зараз підійде. -Дякую.
Що ти цього разу накоїла?
Та нічого. Цього разу я тут за власним бажанням.
Коли ти така красномовна, тобі від мене щось точно треба.
Так, мені й справді дещо треба,
та не для мене. Для Піта.
Я уявила, скільки свят він пропустив.
І вирішила йому вечірку влаштувати,
за всі його дні народження.
Хочеш мене клоуном вирядити?
Це ідеальний привід пожартувати, та я
краще по-дорослому промовчу.
Тоді ти не під кайфом, вітаю.
Кажи швидше. Мені працювати треба.
Проблема в тому, що Піт,
можливо, не дуже любить свої дні народження.
Я прочитала у старих листах, що Джулія мені дала, щось про його одинадцятиріччя.
Схоже, свято не вдалося,
а от чому — не розумію.
Ти не пам'ятаєш, що сталося?
Я нічого такого не пам'ятаю,
а діда ти питала?
Ні.
Ти не пам'ятаєш?
Раніше він полюбляв відеозйомку.
Завжди всі свята знімав, з нашого народження.
Якась проблема?
Так, я ідіот.
Залишив гаманець на стійці у готелі.
Пробачте. Я не знаю, що робити.
Зателефонуйте комусь, хай принесуть.
Я тут нікого не знаю. Приїхав на конференцію ортопедів.
Слухайте, як вам ідея? Я залишу годинник як заставу,
й поки збігаю за гаманцем.
А скільки він коштує?
Не знаю, це подарунок, та це Ролекс.
Він коштує явно більше, ніж обід.
Гаразд, тільки швидше.
Чудово. Дякую.
-Я скоро повернуся. -Ага.
Гаразд.
А де другий?
Що?
Напарник.
Я не знаю...
Ти хотів провернути трюк з годинником, тепер напарник скаже,
що той коштує п'ятдесят штук.
Я не знаю, про що ви...
Слухай, Піте, я знаю, хто ти.
Звідки ви моє ім'я знаєте?
Це неважливо.
Важливо тільки те, що я тебе знаю, а ти мене — ні,
а це означає, що тобі не пощастило.
Ось що буде далі.
Ти повернешся, заплатиш Тоні за обід і ще зверху сотню накинеш.
Або Біксбі тебе скрутить до приїзду копів. Що скажеш, Піте?
Знаєте, що я скажу? Зараз я повернуся.
І сам викличу копів, тому що все це якась хрінь. Це…
Хапай його. Він мій годинник украв!
Дорогу!
Піднімеш шум — мізки виб'ю.
Дайте пройти!
Добре!
-Годинник. -Гаразд.
Так. Ось. Тримай.
Зустрів твого онука.
Дуже люб'язний хлопчина.
Спершу я подумав, що він шахрай. Потім — що він хотів
відволікти мене, аби годинника вкрасти.
Та виявилося, все це заради того, щоб ми з тобою побули наодинці.
Ти цього хотів?
Я хочу сто п'ятдесят штук, які ти вкрав з нашого сейфу.
Я не знаю, про що ти...
Ти можеш тут усе переламати...
У мене немає...
Гаразд, гаразд. Господи.
Зараз дістану.
У тебе там пістолет?
Навіть два.
Гаразд.
Спробуй їх дістати, перш ніж я розвалю тобі голову.
Я можу крізь прилавок вистрілити.
То стріляй.
У мене немає твоїх грошей, Отто.
Чому я маю тобі вірити?
Бо ти мені життя, бляха, врятував!
Коли саме?
У долині Ашау чи 20 років тому, коли ти роботу шукав.
Ашау.
Гарно ж ти мені відплатив. Перейшов до цих вилупків.
Я на тебе двадцять років відпахав. Цього замало?
У них умови кращі.
Крім того, дивлячись, як ідуть справи...
То ти стратегічно мислив!
Я не працюю по вихідних,
мені більше платять, і для розборок
у мене тепер є Біксбі.
Я застарий для цих куль
і побиття бейсбольними битами.
Ти знаєш історію цієї бити?
Вона смішна? Я такі люблю.
Я думаю, смішна.
Я отримав її за тридцять років до твого приходу.
Був один франко-канадієць,
захисник «Вейлерс», ще той розбишака,
влаштував бійку в барі Бріджпорта.
Ми його викупили. Як заставу
він дав перстень Кубку Стенлі, який отримав, коли грав за «Ойлерс».
Раніше я таких не бачив.
Я був певен, що він з'явиться у суді,
адже, бляха, та це ж перстень Кубку Стенлі.
Але він утік. І я поїхав за ним.
Довелось навіть перейти кордон у Квебе...
Слухай, бляха, уважно!
Я слухаю.
Я знайшов його у будинку сестри.
Він замахнувся хокейною ключкою.
А я побачив цю биту і схопив її.
Я прикинув. Ключка набагато довша за биту.
І тепер найсмішніше.
Знаєш, що я зробив? Кинув її в нього.
Ти мою дружину трахаєш?
То ось чому ти тут? Ні!
Я не трахаю твою жінку, Отто!
Як хочеш знати, де гроші, краще запитай у неї.
Я теж за Одрі хвилююся
останнім часом. Щось не так.
Якщо хочеш, я допоможу...
Я хочу, щоб ти не ліз не в свої справи.
Вона — моя дружина, я сам розберуся.
Скажи своєму онуку, хай заплатить
Тоні за обід.
І ще...
Можеш віддати назад його срану підробку.
Биту залиш собі. Я купив її в Герба десять хвилин тому.
Гроші в нього?
Ні.
11-річчя Піта
Дивіться, хто йде.
Тихіше. Нумо.
Я тебе спіймаю.
З днем народження тебе
З днем народження, Піте
З днем народження тебе
Дякую.
-Чому годинник? -Що?
Була купа різних способів, як розділити Сема та його горилу,
та ти обрав саме трюк з годинником.
Я знав, що Сем не побіжить, а от Біксбі — ще й як.
Де ти навчився годинники красти?
Я бачив на ютубі.
У тебе немає знайомих шахраїв?
-Кого? -Аферистів.
До чого це ти хилиш?
Мені цікаво, як ти з такими талантами не міг три роки свою матір знайти.
Ти не знаєш, де вона? Може, ви з нею підтримуєте зв'язок.
Після вашого від'їзду Лайла й Меґґі листувалися
декілька місяців, а потім твоя бабуся, ну,
ти знаєш, що вона зробила.
І листування скінчилося.
Я радий, що ти повернувся, Піте. Справді.
Я б ніколи такого не втнув
з Тейлором чи Джулією.
І це було так приємно,
наїхати на Сема, кинути в нього биту.
Я почувався, наче мені знову тридцять.
Ну, гаразд, п'ятдесят.
Було добре відчути,
що я ще щось можу.
З бабусею все буде добре?
Я про гроші з сейфу.
Коли суд?
Завтра.
-Уже завтра? -Так.
-І скільки триватиме? -Пару тижнів.
А коли він закінчиться, що буде далі?
Не переймайся через це.
Я не дуже знаюсь на заставному бізнесі,
та її можуть посадити за махінації.
Твоя бабця у в'язницю не сяде. Я про це подбаю.
Ти не знаєш, де можуть бути гроші? Є якісь здогадки?
Так, Ненсі Дрю, заспокойся.
Завтра я про це з бабусею поговорю.
Одразу ж, уранці.
Але не сьогодні. Сьогодні я хочу напитися.
Що ти зробив три роки тому?
Та що ти причепився до цих років?
Коли ти з'явився на порозі, ми були на ґанку, і ти сказав,
що твій вчинок три роки тому мати так і не пробачила.
Це наші з нею справи...
Деталі мені не треба.
Я просто хочу знати...
Як тобі зараз? Тобі все одно?
Чи ти відчуваєш провину?
Це була дурість. Просто дурість.
Для мене ти досі малий.
Я знаю, ти вже дорослий.
На цій роботі я бачив усіляке,
от викуповуєш хлопця,
якого взяли за те,
що він свою дружину б'є,
підозрюючи її у зраді.
Частіше за все вона невинна.
А от у нього
пара дівок на стороні є.
Зрадники завжди бояться, що їм роги наставлять.
Що?
Саме тому я підозрював Сема й бабусю.
Через те, що я накоїв тринадцять років тому,
коли був дурним.
-Алло. -Можеш говорити?
Можу. Дякую, що повернув телефон. От тільки шкода, що не особисто.
Вирішив, що це нерозумно.
Хтось у відділку його бачив?
Мій брат, та він не знає тебе
чи твій телефон.
Побачимось сьогодні?
Я не можу.
Готуєшся до іспиту?
Так, і крім того, я на тебе зараз дивлюся.
Ти за мною їдеш? Мені зупинитись, офіцере?
Я дивлюсь на один з ваших білбордів.
Краще б я не погоджувалася.
Ні, ні. Ти виглядаєш... Круто.
Ти мав заїхати у поганенький район, якщо бачиш його.
Готуєшся до іспиту у стрип-клубі?
Ні, я заїхав до Бруно дорогою додому,
трохи випити.
Ми точно не зможемо побачитись? Шон у Гартфорді.
Він відкриває новий офіс?
Гадки не маю. Сказав, що повернеться пізно.
Боже. Якби ж я міг.
Я тільки про тебе й думаю.
Я теж. Обережніше за кермом.
Ти був поганим хлопчиком? Я тебе витягну.
ЗАСТАВИ ANB
У тебе є хвилинка?
Навчити тебе кишеньковим крадіжкам? Ні.
Ти погано крадеш. Та я хотіла поговорити не про це.
А про що?
Про мої місячні.
Смішно.
Ні, взагалі-то
я читала старі листи, листування наших мам після вашого від'їзду.
Справді?
Я б хотів їх побачити.
Так, вони вражаючі. Тут ніхто не хоче говорити
про дві зів'ялі квітки,
тобто про моїх батьків, тому
-ці листи — все, що у мене є. -Ага.
Я прочитала про дещо...
І я хочу знати, чи це правда.
Я насправді майже нічого не пам'ятаю з дитинства.
Твоє одинадцятиріччя.
Наші мами напилися, поки робили торт,
і коли вони його винесли, моя мама спіткнулась і впала обличчям у торт,
ну й усі почали кидатися цим тортом,
була величезна бійка тортом,
навіть Отто й Одрі долучилися.
Пам'ятаєш?
Як би я це забув?
Спогади про п'яну мамцю завжди найсвітліші.
Дякую, що нагадала.
Зачекай.
Що ти хочеш?
Твої чоловік та онук приходили до мене сьогодні.
Що?
Отто питав про сто п'ятдесят тисяч,
які зникли з сейфу.
Бляха.
Не хочеш сказати, що відбувається?
Гадаю, насправді Отто просто хотів дізнатися,
чи ми спимо разом.
І що ти сказав?
А ти як думаєш?
О, і ще дещо.
Твій онук — шахрай.
Чому?
Я думав, що він хотів провернути поганеньку аферу,
але виявилося, що він досить добре відволікав мою увагу.
Це ще ні про що не свідчить.
Напевно, Отто сказав йому, що робити.
Отто сказав йому, як украсти мій годинник?
Іноді, коли хтось помічає хвіст, він
може зайти в якусь будівлю, а вийти через інші двері.
І тоді той, хто стежить, лишається ні з чим.
ЛОМБАРД
-Добрий вечір. -Я зачиняюсь.
У мене швидке питання. До вас сьогодні заходила жінка
з господарською сумкою?
Я зачиняюсь. На вихід.
-А що, як я клієнт? -А ти клієнт?
Ні, ти прийшов із запитанням.
Тоді поставлю ще одне.
Скільки б ви дали мені за нього?
Гаразд.
«Ойстер».
Вони коштують 27 штук.
Міг би дати двадцять. Якби вони не були хріновою підробкою.
Та ви жартуєте.
Ага, я сьогодні в ударі.
Це підробка? Ви певні?
Я сорок років дивлюсь на Ролекси чоловіків,
яких спіймали на інтрижці,
БУДИЛЬНИК 1:30
перед розлученням, їм треба сховати гроші від жінок.
Так, я впевнений.
Дідько.
-Скільки ти віддав? -Нічого.
Я обміняв їх на дещо і думав, що наварився.
Це найгірше, коли думаєш, що розвів когось, та насправді розвели тебе.
Як ви бачите підробку?
Є способи.
Наприклад, отой «Ойстер» справжній?
Справжній.
Ви впевнені?
Так, певен.
Раніше перевіряли за вагою.
Та зараз підробки кращі. Вага нормальна. Ось.
Бачиш, однакові. А тепер глянь на секундну стрілку.
Секундна стрілка Ролекса рухається плавно. А на твоїх наче скаче. Кварцовий механізм.
Сучий син.
Я б ніколи не помітив.
Давай сюди, і забери цю підробку.
Можна тепер запитати про ту жінку?
Тільки швидко.
Моя бабця у притулку для старих.
І каже, що її сиділка краде в неї.
Каже, що бачила, як та клала вкрадене в сумку, щоб здати в ломбард.
-Що саме? -У тому й справа.
Спочатку столове срібло, потім прикраси.
Я не знаю, у неї з головою не дуже.
Може, це й маячня, та, знаєте, маю перевірити.
Сиділок не було. Тільки звичайні клієнти.
Отже, у бабці вже не всі вдома.
Це не те, що ви подумали.
Ти любиш великі члени. То й що?
Я не люблю члени.
Не люблю члени.
Це скульптура стародавнього єгипетського бога Міна.
Яку я обміняв на годинник.
-Фальшива? -Так, зроблена в Чунціні три тижні тому.
Обоє ніхріна не отримали.
Так, та я думав, що в плюсі.
Я був певен, що Ролекс справжній.
Так, давай сюди.
Не треба його чіпати після єгипетського члена.
-Як вас звуть? -Ґреґор.
Гаразд. Хай щастить.
Давай.
І тут я побачив той самий годинник.
І що це означає?
Що Одрі встрягла у якусь аферу.
Впевнений?
Я сам таке провертав. У цій схемі лоха обдирають до нитки.
А ти не видаєш бажане за дійсне?
Одна справа — зникнення 150 000 доларів із сейфу.
Інше — що вона здала у ломбард річ із застави. Це незаконно.
Ні, вона точно у відчаї.
Ти казав, що зараз у них складні часи.
То можна продати ферму.
Коли важкі часи. Ні, на неї очевидно тиснуть.
Я маю дізнатися, хто це. І тоді я знайду гроші.
А час на дізнавання в тебе є?
За три дні Едді відріжуть палець.
Дякую, заспокоїла.
І ще... Я знову бачився з Кароліною.
-Я знаю. Вона заходила. -І що казала?
Що вона завадила тобі вмерти.
-Вона в ділі? -Вона вже почала.
Вінсе, присягаюся, я б сказав, якби щось помітив.
Спокійно, Тейте. Я тебе ні в чому не звинувачую.
Ти слідкував за руками?
Так, як ви й казали.
Скажи, коли ти слідкуєш за руками Айві чи Гектора,
хто слідкує за руками нашого індуса? Можливо, він щось задумав?
Так, можливо. Я буду дивитись уважніше. Тільки на нього.
Добре.
Тейте,
ти ж розумієш, що про це ніхто не має знати, так?
Звісно.
Може, нам взяти когось ззовні, з казино,
ловити шулерів.
І вдягти на нього маску Едді?
Пан Мухледжі щось запідозрить,
якщо побачить новачка, що стежитиме за ним.
Справи погані.
Що погано?
Що ти не зможеш взнати, мухлює Мукерджі чи ні.
Я думав, ти скажеш інше.
Погано, що не можна залучити Едді.
Ти грав за «Раф Райдерс», а тоді за інших «Раф Райдерс»?
Дві команди з однаковою назвою?
Це Канада.
І одну потім начебто перейменували.
Отже, Канада?
Мабуть, було холодно.
У сезон ігор — ні.
А ще я чотири роки грав у Вісконсині. От там було холодно.
Ходити на уроки в січні.
То був жах.
Ти добре тримаєшся.
Ти про те, що мені палець відрізали?
Якщо я не помиляюсь,
я кричав на все горло, як людина, якій пальця відрізають.
Я про те, що було потім.
Потім я полетів на довбаний Юпітер від дози знеболювальних.
Я думав, собака відгризла.
Ще пізніше. Ти не скиглив і не жалівся.
А це повернуло б мені палець?
-Алло? -Так.
Привезеш Едді завтра.
-Гаразд. -А поки
будь до нього добрим, купи йому морозива, стейк, що він захоче.
Повій, кокаїну. Що завгодно.
З днем народження тебе
З днем народження, Піте
З днем народження тебе.
Загадуй бажання, Піте.
-Давай. -І не кажи нам, що загадаєш.
Давай, малий.
Гарний, так? Одинадцять свічок.
А де мама?
Давай, дуй.
Піте, загадуй бажання.
Любий, досить. Вимкни.
Хто ти, в біса, такий?