НОВІ ТЕХНІКИ РУКОПАШНОГО БОЮ
Гаразд. Людина проти собаки. Моя порада: мисліть ширше.
КВАНТІКО 7 РОКІВ ТОМУ
Кожен з вас важить кілограмів 80.
Ваша собака, в середньому, ну, 20.
У бійці з чуваком такої ваги ви б сміялися,
надираючи цій дрібноті зад.
Отже, уявіть собі, що ви б'єтеся
з таким коротуном, але з сильними щелепами.
Поговоримо про техніку.
Хороша тактика — просто дозволити собаці вчепитися
в кінцівку, якою менше користуєтеся.
Скажімо, ліву руку.
Що, своєю чергою, дасть вам чотири хвилини на те,
щоб захріначити її більш вигідною правою рукою.
КО. Знаєте, що це означає?
Нокаут. Струс мозку, ось що, бляха, означає нокаут.
Бити по голові, поки опонент не втратить свідомість.
Бийте кляту псину, наче ви самі псина,
підставте їй руку,
а тоді нокаутуйте цю малу тварюку нахрін,
пробиваючи цю малу псячу головешку,
там, де знаходиться її псячий мозочок.
Їх навчили перемагати вас. А я навчу вас, як перемогти їх.
Я, в принципі, щойно це й зробив.
Добре. Відкривайте дев'яту сторінку,
і ми навчимося вирубати жінку велосипедом.
ПІШОВ ТОЙ ДЖОН ВЕЙН
ПАТРІОТ
Найближчий родич: Томас Тавнер
ТЕМА: МЕНІ ПОТРІБНА ВІДПОВІДЬ
ЗВ'ЯЖИСЯ ЗІ МНОЮ ЩОДО МЕЧА ТА РУКИ.
Я ж єдиний, хто прийде туди в краватці, мамо.
Скільки ти ходив в одному й тому ж одязі?
Десь три дні.
Коли востаннє ти відпочивав разом з дружиною?
Давно.
Так…
Постарайся заради неї.
-Ти дуже гарний. -Дякую.
Заходжу в Париж
Щоб стати «сулар»
Це означає «п'яним»
Таке гарне слово
Мої друзі зі мною
Не знаю, як буде «наркота»
Але можу закластися, що обдовбаюся
Я не один
Хтось допоможе мені
Мої друзі зі мною
Навіть Рон тут
Напевно, тому що
Він має відстежувати Щось важливе по телефону
Але я не буду зараз думати про роботу
Адже друзі зі мною
І день буде хороший
Хоча лише я прийшов у краватці
03 ЛЮТОГО 2017 Р.
До речі, Джон Вейн теж не був.
Перепрошую?
Джон Вейн теж був не Джоном Вейном.
А ким же він тоді був?
Його звали Меріон Моррісон.
Джон Вейн — псевдонім.
І від Другої світової він відкосив.
Плоскостопість.
А потім вдавав, що хоробро бився.
А це, на мою думку, робить його мудлом.
Підозрюю,
багато плоскостопих хлопців загинуло у Фландрії.
Розумієте? І не лише там.
Є…
Є такий розлад серед молодих людей,
що стикаються з постійним насильством, на війні, наприклад…
Вони ламаються
під вагою тиску через те, що треба залишатися сміливими
і, знаєте, не виказувати особистого страждання й болю.
Це називається «Синдром Джона Вейна».
У мене була футболка
для тренувань…
При фізичному навантаженні в мене болить решта правої ноги,
через атрофію.
Рух для мене — це тортури.
І по моєму обличчю це видно, коли я роблю вправи.
Раніше я цього соромився.
ПІШОВ ТОЙ ДЖОН ВЕЙН
А потім я взяв маркер і написав «Пішов той Джон Вейн»
на цій моїй сраній футболці.
І завдяки цьому
я став менше переживати про те, що хтось бачить мої страждання.
Цьому болю потрібен вихід,
інакше, як ті хлопці, можна зламатися раз і назавжди.
Ви, певно, Роб Саперстайн.
А що?
Ви би сподобалися моєму сину.
Гаразд. Круто.
Том Тавнер.
Добре. Гаразд. Ви готові?
-Так. Готовий. -Добре.
Незабаром почуємо, чи буде нам надано державний дозвіл на достроковий виїзд.
Я не хочу.
Усі присутні мають бути озброєні.
Спочивай з миром, Джоне Лейкман.
-Земля пухом. -Пухом.
-Будьмо. -Спочивай з миром, Джоне Лейкман.
Агов, Роне. Пий.
Не можу. Треба постійно тримати руку на пульсі.
-Одну. -Треба бути в формі. Ні.
-Половину? -У формі. Дякую.
Що було найтяжчим,
коли ти був Лейкманом?
Технічні терміни.
Поетапні стяжки,
первинні фіксатори і…
Він уже напився.
Такі терміни існують? Правда?
-Так. -Існують.
Точно напився.
Може, він станцює.
Було б чудово.
Станцюєш для нас, друже?
Я не так і погано рухаюся.
Що? Найгірше в світі.
А я поїздив по світу з комісіями й таким іншим.
Як майбутній колишній конгресмен, ти найгірший!
Ну, глобально.
Він танцює, як Брюс Спрінґстін,
коли затягнув ту акторку з «Друзів» на сцену.
-Хіба ні? -Так, схоже.
Але мені подобається.
-Мені подобається. -Ще б пак!
-Агов, агов. Давайте поб'ємося. -Що?
Почнемо бійку з кимось.
З іншою компанією.
Овва, Ґреґорі небезпечний, коли вип'є.
Зазвичай ти такий миролюбний.
А ось ти — жорстокий.
Але коли вип'єш, досить миролюбний.
Так, ти завжди стаєш дуже милим, коли вип'єш.
Я хочу танцювати.
О так! Боже мій!
Дивіться.
Звідки ти знав? Як знайти мене?
Ми були в човні.
Плавали, і він згадав тебе.
Круто.
Щось про те, що ви разом плескалися.
Сказав, що вам було весело.
Круто!
Післяобідній сплеск.
Круто.
Хоч і не зовсім точно, але я зрозумів.
Повеселіться там.
Гаразд.
-Чуєш, чуваче. -Так, чуваче.
Я злякався, чуваче.
-Чого саме, чуваче? -За тебе, чуваче.
Твоє повідомлення. «Double Great», чуваче.
Так.
Це було…
Так.
Справи в мене кепські.
У мене теж.
Емоційно.
Фізично теж, гадаю, бо…
Що?
Бо, сам знаєш, я не знаю.
Це не так погано, гадаю,
у певних обставинах.
У яких?
Коли пробуєш повіситися на каяку,
а він не витримує твоєї ваги…
Тому що в ньому тріщина.
У такій ситуації, так.
Я радий, що ти ще тут.
Ага.
«Бий у дзвони, які ще можуть дзвонити.
Забудь про свою ідеальну пожертву.
У всьому знайдеться тріщина.
Крізь неї світло й проникає».
Мене цього Ікабод навчив.
Досить круто.
ДЕЛЕГАЦІЯ ІРАНУ ЗАПИТ НА ДИПЛОМАТИЧНИЙ ВИЇЗД ІЗ КРАЇНИ
Гаразд.
03 ЛЮТОГО 2017 Р. 08:27:13
Тож у який момент народився план
зібрати гроші, щоб купити хлопця-акордеоніста?
Після лазертаґу.
Я хотів би внести корективи. Можна?
Це було після прогулянки парком.
І ми сиділи в кафе і випивали.
Після того, як випивали в пабі. До лазертаґу.
І чия це була ідея?
Здається, Джона Лейкмана.
Того дня, я думаю, то був Джон.
Я чітко пам'ятаю, в той день він був переповнений радістю
і пивом.
Закладаюся, ми можемо це зробити.
Скільки взагалі може коштувати дитина? Не мільйон же.
За скільки можна купити дитину, Ікабоде?
Не знаю, я ще не купував дітей, Джоне.
Гадаю, 1800. Плюс-мінус.
Нам не вистачає дві сотні.
У мене є 100 євро.
Круто.
Ні, я про те, що…
Це всі мої гроші.
Це ж в ім'я свободи.
Страшенно благе діло.
Ага.
Чому він ходить за нами?
Може, вирішив, що ми його нові власники.
Я йому поясню.
Ти розмовляєш англійською?
Я румунську знаю.
Та ну.
Скільки всього мов ти знаєш, Денісе?
Якщо в цій країні є нафта, то так, скоріш за все, я знаю мову.
Круто.
Скажи, що він вільний.
Він не зобов'язаний з нами бути. Нехай іде, куди хоче.
Як тебе звати?
Томаш.
Ти вільний, Томаше.
Можеш йти. Ми тебе не купили, а викупили.
Викупили тебе, щоб ти не мусив
грати на цьому сраному акордеоні все життя, хлопче.
Ти сказав, що він може йти?
-Так. -Чому він не йде?
Я не знаю.
Можливо, відчуває, що він у боргу перед нами.
Скажи йому щось підле.
Типу, що він нам не подобається.
Геть як у кіно. Наче він кінь з фільму.
Так.
Іди, Томаше.
Ми тебе ненавидимо.
Іди.
У тебе…
Дурна пика.
І стрижка теж.
Пензлюй, мудло.
Біжи, кіно-коню!
День щось трохи просів.
Трохи.
Хтось хоче ще трави?
Хороша думка.
Думаєш, ти хороший танцюрист?
Я не казав, що я хороший. Я сказав, що ти поганий.
Тобі не подобається мій стиль?
Немає в тебе стилю.
Ловити кайф.
Це не стиль.
А що це тоді?
Джоне Лейкман!
Джоне Лейкман.
Що?
Джоне Лейкман, я сержант Глен Пердью. Департамент поліції Мілвокі.
Можу поставити вам кілька запитань?
Лайно.
От бляха.
Бляха, оце ситуація.
-Що? -Бляха.
Ситуація, з якої треба валити.
Зробиш щось з нормальним хлопцем?
Типу що?
Наваляєш йому абощо?
А від інших ми втечемо.
Тому що я дуже швидкий, а ви помірно швидкі.
А вони — навряд.
Бо оцей крихітний.
І в нього на кожний наш крок два своїх.
А другий. У нього одна нога.
Так. Гаразд.
Що?
Іди… Вирубай нормального.
Ні.
Що? Чому?
Він не нормальний. Тільки на вигляд такий.
Ні, я не хочу.
Агов, Ґреґорі точно зможе.
Так, він же аж рвався в бійку.
Агов, Ґреґорі.
Так, так.
-Агов… -Що таке?
-Ті хлопці говорили… -Що?
Ті хлопці говорили про тебе всяке лайно, чоловіче.
Що вони казали?
А що ти любиш?
-Типу, в житті? -Так.
Типу, мої хобі?
Так, ага.
Я колекціоную й збираю мініатюрні модельки потягів,
колій і точні копії сіл.
А вони сказали, що це лайно.
Ці хлопці?
Ага.
Так, сказали що це лайно якесь.
От зараз. Треба їх побити.
-Набори потягів? -Ага.
-Чому? -Що чому?
Наскільки збирання модельок потягів хрінове?
В усіх сенсах.
Вони тебе реально опустили, чоловіче.
А про потяги я взагалі мовчу, чоловіче.
-Нахрін їх. -Так.
-Нахрін їх, чуваче.
Хто з них це сказав?
-Нормальний. -Іди, наваляй йому.
-А потім ми втечемо. -Гаразд.
Пам'ятаєте, я пропонував з кимось побитися?
-Так і зробимо. -Ага, так і зробимо. Йди.
От мудло. Потяги!
Біжимо!
Чорт забирай.
-А ти любиш потяги. -Я люблю потяги.
Ти його ледве не вбив.
-Ну, так. -Агов, зацініть.
Бляха. Чудово.
Ловіть таксі. Ловіть таксі.
Залазьте.
О, так!
Обожнюю його!
Прокляття.
-Агов! -Так!
Якого біса?
Просто чудовий парубочий вечір.
Подивимось, де всі інші.
Ти ще не видихся?
Ще ні.
-Дивно. -Що?
Дивно було.
-Ага. Це було дивно. -Ще б пак.
Агов, зачини двері.
Що?
Двері. Їдемо під 65 км за годину.
-Зачини двері. -Так, дякую.
Це була корисна порада. Дякую.
-Що? -Це була корисна порада. Дякую.
МАРШРУТИ ПОЛЬОТІВ
ДЕЛЕГАЦІЯ ІРАНУ РАННІЙ ВИЇЗД — ЗАТВЕРДЖЕНО
Бляха.
Я не можу за квартиру платити.
-Але тобі треба платити. -Ні, ні, ні.
-Але я не можу платити. -Дівчина отут.
-Дівчина? -Ага.
-Це злий хлопець. -Злий хлопець?
А цей хлопець за квартиру платить.
-Це… Гаразд. -Гаразд.
Джоне.
Уся його делегація.
-Усі відразу? -Вони поїдуть о 01:00.
-Сьогодні? -Вони полетять…
Так, усі одразу. З Парижа о 01:00.
-Кентар Веллі. -Усі вони.
Щось змінилося.
Я повідомлю Тома.
Алло?
Так.
Я скоро мушу їхати.
-Джоне. -Ага.
-Ти ж випив. -Ну.
-І ти приймав… -Що?
Знеболювальне.
Ти обдовбаний.
Джоне, ти обдовбаний.
Необов'язково все закінчувати.
Я можу лишитися ще на годинку.
Може, на півтори.
Мені треба буде піти за дечим, Еде.
-Сьогодні? -Так.
Це парубочий вечір.
Так.
У мене хвилин 45 лишилось.
Це парубочий вечір.
Так.
-Ти обдовбаний. -Що?
Ти обдовбаний.
Гаразд.
То що будеш робити?
Про що ти?
Сьогодні. Ти обдовбаний. П'яний і під кайфом.
Гаразд.
Коли обдовбаний, треба або йти додому,
або гуляти, поки не обдовбаєшся ще.
Але не можна йти робити щось інше.
Кажу тобі.
Правильно кажеш.
Питаю, що будеш робити сьогодні?
Я візьму ці мишачі сережки.
Цих маленьких мишок.
-Я розіб'ю це скло. -Джоне.
Обережно, мишко.
Сюди.
Чорт.
Я загубив одну мишачу штуку.
-Допоможіть її знайти, хлопці. -Що ти робиш?
Ось вона.
-Круто. -Ти що робиш, чуваче?
Підбираю мишачу сережку.
Ні, я про те, нащо вони тобі взагалі?
Це вона.
Ось так.
Обережно.
Вона.
Поліцейська з того магазину.
Який з пальцями.
Хочу подарувати їй ці мишачі штучки.
Сережки.
Сюди.
Навіщо?
Що навіщо?
Навіщо тобі дарувати їй сережки?
Тому що я її осліпив.
Так, Джоне, ти п'яний.
-З дороги, чуваче. -Ні.
Мені начхати, я, бляха, просто жбурну їх у неї.
Не жбурляй нічого в поліцейську.
Агов, ви що робите?
Пробачте, пане.
Що ви робите?
Мені шкода.
Навіщо ви жбурляєте речі?
-Це мишачі сережки. -Що?
Вибачте, це мишачі сережки.
І що?
Я не хочу, щоб ти йшов сам.
А я піду.
Ні, ні, Джоне.
Я піду.
Та ні, сам ти не підеш.
Я ж казав тобі про допомогу мені.
А я сказав, що сам ти не підеш. Тож…
ПОЛІЦІЯ
Товстун у короткому пальто
Творчий керівник Марія Цехмейструк їх у неї.