Hun vil være gladere sammen med støttebørn.
Hvordan ved du det?
Fordi hun er et støttebarn.
Hun kan bare ikke tale, Philippe. Det er ikke det samme.
Hun giver udfordringer, som den skole er bedre rustet til.
Og navnet på skolen...
Hvad?
Madam Walrafens miljø for særbehov og ungdomskriminelle.
Så?
Så okay.
Så vi sender vores datter, der ikke kan tale, til en skole fuld af piger,
der stikker folk ned med blyanter?
Ungdomskriminelle?
De holder dem adskilt. De stumme og ungdomskriminelle.
På nær i frikvarteret.
Jeg hørte, at hun ikke kan tale.
Hun har selektiv stumhed, så hun kan lave lyde, men kun nogle gange.
Såsom hvornår?
For eksempel kan hun skrige, hvis hun bliver ophidset.
Fedt. Lad os ophidse hende og se, om hun skriger.
Ja, det ville være fedt.
Skal vi lege nåde?
Det kender jeg ikke.
Vi tager hinanden i hænderne.
Og så prøver vi i leg at bøje og vride hinandens hænder,
Indtil en af os overgiver sig ved at sige "nåde".
Nej, tak.
Sig"nåde".
Nåde.
Nåde?
Slip mig, din so.
Kan du skrige?
Hvornår?
Under hvilke omstændigheder?
Kender du det ord?
Hvornår?
De kunne ikke tvinge dig... Selv med deres dumme leg. Du er hård.
Jeg er på en stummeskole, men jeg er ikke stum. Jeg har kun en skidt far.
Jeg forstår det godt.
Jeg er i uartigskole. Men jeg er ikke uartig.
Min mor er bare ligeglad med mig.
Agathe.
Fingerpåsætningsmulighed
Går nogen op i den pissevigtige
tidsramme for påsætning af afskårne fingre, som vi er under her?
Pis!
Jeg er ligeglad, om John ikke er tilbage med den sidste finger, der måske er min.
Jeg tager på hospitalet og får sat de skide fingre på igen,
om de er mine eller ej!
Tom sagde, at du ikke måtte tage på hospitalet.
Tom er ikke min far.
Min far ejer kun to Arby's.
-Hvad laver han? -Han prøver at komme på hospitalet.
Dennis, det må du ikke. Det har du allerede været, ikke?
Tidligere?
Jo. Da John stak mig ned.
Og dette er resultatet, ikke? Alt det her.
Så jeg er bange for, at du må følge...
Det er sgu mine fingre!
-Hej Tom. -Dennis...
Lort.
Skal alle de mennesker være her?
Nej.
Men det er okay.
Det er mine venner.
Jeg er Johns mor.
Jeg ved ikke, hvad fanden her foregår,
men du og du skal på hospitalet.
Det kan de ikke, Bernice.
Det kan de. Og det skal de.
Fedt, for nu har vi kun under en time. For fanden da.
Hvem er alle de mennesker?
Jeg er Johns mand?
Nej, du er ej.
-Nej, jeg er ej. -Jeg er stadig gift med Alice.
Jeg er Johns bedste ven, Dennis.
Jeg blev også skudt. I skulderen.
-Bare lidt. -Eddie, åh gud!
Men sejere end det? Det er min søn, Efram.
Og det er Carol, der er sej. Hun er dyrlæge.
Hun kan ikke sætte fingre på, men hun er en god dyrlæge
og danser og mor.
Og det er min mor.
-Har du fingrene? -Ja, i lommen.
Dennis har en af dem, jeg har den anden.
Okay, så kom.
Det kan de ikke.
Det er din søns fingre. Og hans vens.
-Bedste. -Hvad?
Vi er bedste venner.
Okay, det har du sagt for mange gange. Det er sært.
Lad os gå.
Okay. Så gør vi det på din måde, Bernice.
Ikke på min måde, Tom.
Men måden for at sætte fingrene tilbage på din søns skide hånd.
Ingen lytter til mig.
Hvad ved jeg? Jeg er bare efterretningsdirektør.
Okay. Pis.
Min kære mor fik mig til At få mine fingre sat på igen
Min far tillader det Fordi han er lidt bange for hende
Jeg vil ikke have en monster-hånd Men han har fat i noget omkring folk
Der følger efter mig
Og når mit falske navn er eftersøgt Har jeg stadig min langfinger
Men jeg ved, at jeg Får flere vandmands-problemer
Jeg må begynde at arbejde på en børnesang
Centrere min fokus, så jeg ikke Afslører information under bedøvelse
Det er en teknik, vi bruger
Men jeg vil nok ikke kunne huske én Fordi jeg er udmattet
Lille Jack sad i hjørnet
Og edderkoppen gjorde noget Med hans tommelfinger
Og alle skiderikkerne Kunne ikke samle ham igen
Jeg tror, at en tallerken gjorde Noget med en ske
Hvor mange kvinder har du ikke rejst dig op for?
I metroen i dag?
Ja.
Tre.
Fire.
Hej, Stroughs.
Han er i Paris.
Ja, John Lakeman.
Han er i Paris.
-Ja. -John lakeman?
Ja.
Fedt. Det er Sophie også.
Hvordan vidste hun det?
Hun er Sophie, hun er smart.
Hun blev bare ved med at følge det usædvanlige kongresmedlem.
Du havde ret. Det er Lakeman med det usædvanlige kongresmedlem.
Lakeman er i Paris.
Han er i Paris.
Muh-muh her og ælle bælle
Hvis et murmeldyr kunne Æde noget skide træ
Erle, perle, pif, paf Mæh, mæh, abe
Det sorte får i midten
Gamle Macdonald faldt på halen og smadrede sit hoved
Han knuste sin skal
Hvad helvede?
Det ved jeg ikke. Hvad?
Pis.
James?
James, hej?
Kom nu, det er koldt.
James?
Vandmænd.
James, glem vandmændene.
Jeg må holde styr på vandmændene.
Hvorfor, James?
Det kan jeg ikke sige.
Skat, vær nu rar...
Jeg kommer ind, når der er redegjort for alle vandmændene.
James, de kommer op ad flodmundingen. Du kan ikke tælle dem alle.
Jeg kommer ind bagefter.
Når du har talt alle vandmændene?
Ja.
Dem alle?
Ja.
Jeg har aldrig set så mange.
Hvad, skat?
De bliver bare ved med at komme.
Goddag.
Kan du se noget?
...Nej.
Kan du se former?
...Nej.
Kan du se lys?
...Nej.
Skygger?
...Nej.
Intet?
Kan du intet se?
Intet.
Hej.
Vi kan gå nu.
Okay.
Hvorfor sidder du på trappen?
Jeg prøver bare at holde lav profil.
Nu hvor helvede bryder løs.
Jeg går op på dit værelse.
Hvorfor sidder du på trappen?
Det ved jeg ikke.
Ved du det ikke?
Ikke rigtig.
Jeg ville bare ud af værelset.
Jeg kom bare herud.
Er du sulten, mus?
Nej, jeg har det fint.
Samarbejdsordre Interpols internationale kontor - Frankrig
Lakeman bliver udskrevet. Om en time.
-Vi slog tiden, John. -Ja.
Hvordan har I det? Begge to?
Medicinen aftager.
Jeg tror, vi skal hente en recept?
Vi burde nok bare gå tilbage til værelset. Komme væk fra gaden.
Ja.
Hej.
Undskyld.
-Besvimede jeg lige? -Ja.
-Af smerte? -Jeg ved ikke hvorfor, men...
Undskyld. Det er en ny fornemmelse.
En smertefornemmelse af nye, sammensatte knogler.
Lad os hente medicinen.
Det kan jeg ikke.
Hvad kan du ikke?
Hente det smertestillende. Det er til Lakeman.
Ja.
-Du er på radaren nu. -Ja.
-Lakeman er på radaren. -Ja.
-På grund af din mor. -Nå,
også fordi hele planen er noget lort, men...
Ja. Altså...
-Også din mor. -Okay.
Så du har ikke ondt?
Jeg er okay.
Den normale fyr besvimede.
Okay.
Så du siger, at du er okay?
Fordi du føler nok det samme.
Du fik foretaget det samme.
Hvordan har du det?
Ret godt.
Hent det smertestillende.
Gå bare.
Okay.
PAS Amerikas Forenede Stater
Og hvordan fandt du ud af, at John Lakeman var i Paris? Da?
Vel grundet...
Smerte.
Mit gæt var,
at grundet min egen fortid med vold
og den smerte, den skaber,
og grundet det faktum, at John Lakeman blev indlagt på et hospital i Paris
via en skadestue
og holdt i over 16 timer,
var mit gæt, at han havde smerter.
I Paris.
Og var nok omgivet af det.
Var mit gæt.
Så du mødte ham første gang på apoteket i Paris den morgen.
Emnet?
Det var hans fejl.
Nej, jeg ved ikke... Fejl?
Han hentede bare smertestillende. Det er okay.
Han er en knægt. Han er ikke John Wayne.
Jeg tænkte, at han måske ville gøre det, og det gjorde han.
Og det var der, vi tog ham. Ja.
Så, det er okay.
Masser af dyrlæger ville nok ikke have kunnet klaret fingrene.
Det er jeg ligeglad med.
Du blev næsten slået ihjel.
Jeg vil ikke...
Jeg vil ikke have, at du laver, hvad du har lavet.
Være kongresmedlem?
Nej, det er okay. Jeg mener,
det er lidt klamt, men jeg er ikke bange for det.
At hjælpe din far, altså.
Jeg hjælper ikke min far, jeg hjælper John.
Du er lækker, når du opererer.
Tak.
Er det frækt, at jeg blev skudt?
-Lidt. -Nej.
Lidt?
Lidt måske.
Cantar Walley rejser om tre dage.
Alt er roligt lige nu.
Så lad os holde fri et par dage. Hvile os.
Ja?
Goddag.
Gregory Gordon. HR.
Tom.
Ja, vi mødtes på andejagten.
-Hvad laver du i vores... -Leslie tilkaldte mig.
Her, fra Luxembourg.
For at hjælpe med Denon-præsentationen, der er undervejs.
Og...
Og?
Han nævnte også, at John kunne bruge lidt hjælp.
Det nævnte Leslie.
Hej.
Goddag, sønnike.
Leslie Claret.
Det er rart at møde dig.
Hej! Jeg hedder Valerie.
Nå, da.
Hvem har vi her?
Hej, min ven, jeg er din bedstefar.
Hvad siger du til det?
-Åh gud. Pis.
Så har vi vist nydt den her. Tidligere.
Hvornår blev I velsignet
med den smukke lille pige?
Han er en dreng.
Ja.
Det er håret.
Undskyld.
Han bør nok blive klippet.
-Det afgør vi. Tak. -Selvfølgelig.
Jeg pointerer bare, at drengen har brug for en klipning.
-For han ligner en pige. -Sig ikke det.
-Hvad? -Ved du hvad?
Det her var en dårlig idé.
-Må jeg tale med dig? -Det er sent, far.
Hvad er der galt, søn?
Lad os tale i køkkenet i et øjeblik.
Jeg giver dig en klipning
med den her kniv.
Er det i orden?
Så. Han er nok nervøs.
Han fik nok et glas vin før.
Han har nok taget coke.
-Og ti glas vin. -Kom nu. Det er akavet for alle.
Vær nu rar.
Det hedder en Dutch boy.
Det er en klassiker.
Åh gud.
-Hvad? -Stop.
Skærer du i hans hår?
Vi hygger os.
Du er spritstiv.
Det er sent, far. Det er tid til at gå.
-Jeg er lige kommet. -Det er tid til at gå.
Vi har lige et godt øjeblik.
Jeg plejede at klippe dig ved lejlighed.
Det gav os chancen for at indhente det forsømte
og sparede os lidt penge.
Får du mere søvn? På det sidste.
Ikke rigtig, nej.
Og korttrickene?
Ja... Nej.
Ja, nej, hvad? Hjælper de med at aflaste stress...
Nej. Jeg er holdt op med dem.
Okay.
Indtager du
små nærende snacks i løbet af dagen?
Nej.
Spiser du måltider?
Nej.
Nej...
Af og til, vel.
De gav mig en lille æblemos.
På hospitalet.
En lille æske med æblemos.
Men jeg spiste den ikke.
Okay, det tæller ikke som et måltid.
Okay.
John, jeg er bekymret.
Okay.
-Hvor meget søvn får du, John? -Ingen.
Afsavn og pres fulgt af forsinket hvile,
såsom perioder med social komfort eller søvn
skaber uholdbare psykologiske landskaber.
Vi har brug for visse ting.
Såsom søvn.
Og mere, faktisk. Har vi opdaget.
Det lyder sært, det forstår jeg godt.
Men det er ægte nok.
Hvad?
Drømmedeprivation.
Drømmedeprivation?
Vi har brug for søvn, delvist fordi vi har brug for at drømme. Lader det til.
For at få forløsning eller...
Eller en slags ophør i at skulle adlyde det vågne livs love,
det vågne livs krav.
Vi har brug for at drømme, John.
Og hvis du fornægter dig selv dine drømme i for lang en periode,
og du bliver ved med at bevæge dig fremad i samme tilstand,
kan du ende med at miste sansen for virkeligheden.
Til et brud...
Fra den byrde
eller vægt af virkeligheden.
Det kan ske.
Uimodståeligt.
Så lad os nå til bunds i, hvad der holder dig vågen.
Hvad er det værste, du har gjort?
Mig?
Om sommeren.
Bachelorstudiet. Syracuse.
Mig.
Brad Conrack.
Tad Pondich.
At stikke af fra en restaurantregning.
Applebee's.
Hvad er det værste, du har gjort?
Jeg skød en mandlig hotelstuepige.
Hvad?
Jeg skød en mandlig hotelstuepige i hovedet.
Gregory, må jeg lige tale med dig i et øjeblik?
Nu er vi nået til den dag, hvor du faktisk konfronterede Lakeman
senere den dag.
Hvordan var den konfrontations natur?
Den dag i Paris?
Jeg kan fortælle dig det, og tilgiv mig
for min gadeslang fra Milwaukee,
men Paris var sgu noget lort.
Så John har den her telefon.
En ekstra telefon, han altid har.
Ja.
Han sagde engang,
at hvis du vil afblæse noget,
kan du ringe på den.
At han altid har den nær og tændt, fordi du måske ville ringe.
Og så kan han vende sig om og gå.
Det er sandt.
Jeg tænker bare...
Ja?
Hvorfor har du ikke brugt den endnu?
Jo...
Ja, jeg skal giftes.
Ja, jeg skal giftes. Så...
Carol har altid gerne villet giftes i Paris.
Og vi er i Paris,
og jeg blev skudt, og det fik mig til at tænke,
at hvis jeg døde, ville Efram græde, og Carol ville...
Men hvis jeg virkelig var hans far, hvad jeg er, og virkelig var hendes mand,
så ville de græde mere, ikke?
Sikkert. Jo.
Så er det det, det handler om, ikke?
Hvor meget kan man få nogen til at græde, når man dør?
Dine små ordsprog bliver bedre.
Tak.
Og så sagde hun: "Må jeg sove i din borg?"
Tom.
For noget tid siden bad jeg dig om at give John lidt hvile.
En fridag eller noget.
Du sagde nej.
Jeg siger dig nu, at han har brug for at hvile.
Spørger du mig, eller fortæller du mig det, Alice?
Jeg beder dig om at vise mig, at din søn rager dig.
Jeg gav ham fri et par dage.
Og jeg tænker over at sige op.
Sige hvad op?
At være kongresmedlem.
Hvad vil du så?
Finde begravede skatte.
-Fedt. -Ja, det er fedt.
Og jeg tror, at det bliver rart.
At droppe noget, jeg ikke rigtig...
Har hjertet med i, ikke?
Jeg tror, hun prøver at fange far.
Hun burde være kommet efter Myna nu.
Der foregår noget.
Hvorfor har hun ikke hentet hende? Det er noget lort.
Det er noget lort, ikke?
Ja, det er noget lort.
Så...
Forlover?
-Forlover? -Ja.
-For dig? -Ja.
Ja, sgu!
Hey, Eddie skal giftes.
-Nej. -Jo.
Jo.
Fedt, seje Rick.
Kan vi tale om polterabend?
Ja.
Vi skal giftes i morgen. Så det bør være i dag.
Jeg vil virkelig gerne se Dennis stiv.
Ja. Og Icabod. Og Gordon...
Og vi kan begrave John Lakeman.
-Hvorfor? -Jeg kan ikke være ham længere.
Mor fik mig til at sætte mine fingre på igen som ham,
og folk leder efter ham. Så han skal forsvinde nu.
Han må væk.
Jeg har en fridag.
Det har jeg hørt.
Så kan vi gå i gang med at feste nu?
Klokken er 11.
Ja, det ved jeg.
Lad os gøre det.
-Vil du drikke? -Sikkert.
Det er en polterabend. Og jeg har en fridag.
Du er på smertestillende, så vær forsigtig.
Du skal med.
-Skal jeg? -Ja.
Så skal Carol vel også med?
Fordi...
Det skal hun vel.
Manden fra Luxembourg...
Ja.
Den unge mand, vi tog pengene fra i Luxembourg.
Ja.
Han er i Paris.
Hvordan ved du det?
Han blev indlagt på et hospital.
Her.
I Paris.
Han er her.
Vi tager af sted.
Forbered afgang med Cantar Walley fra Paris klokken ét i nat. r hendes mand,