ДЕНТОН, ТЕХАС 1992 РІК
Це все, лише «Здоровані»?
ШЛІТЦ — «ЗДОРОВАНЬ»
Мені до вподоби.
Що дивно, бо я невисокий чоловік.
Як вас звати?
Я Кріс.
Я Рік.
ДЖОН — ЕЛІС ЕДВАРД
Що сьогодні, Ріку?
Маю перекур. Цілий тиждень сраку на роботі надривав.
Сам знаєш.
То що ви робите?
Шукаю захований скарб, Крісе.
Нахрін, тікай.
ПАТРІОТ
МЕЧ І РУКА
Лягай.
Лягай. Негайно.
На підлогу, або вистрілю тобі в ногу.
Розумієш?
Трохи.
Щось про мою ногу.
Ви, напевно, будете стріляти.
Так.
Якщо не ляжеш.
3 ЛЮТОГО 2017 Р.
Чи могли б ви сказати конкретно, що дізналися за цей перший період?
У ці перші моменти
ви перетнули межу, про яку продовжуєте згадувати?
Цей…
Думаю, що людина
має вдарити іншу людину в обличчя 17 разів, щоб та знепритомніла.
Що не відповідає моєму
уявленню про це раніше.
Я уявляв, що треба це робити, як у мультику.
Неправильно думав, що це швидко, якщо не миттєво.
І я дізнався, що, на краще чи на гірше,
в такі моменти,
в такій ситуації,
виявляється, саме я
рахую ці удари.
І мене нудить від цього.
Тримай його.
Продовжуй.
Ти в нормі?
Боже мій.
Сину…
З тобою все буде добре? Протримаєшся до поїзда?
Іди.
Йди.
-Обережно, будь у сліпій зоні до… -Так.
Зможеш рухатись по прямій лінії?
Ще одне щодо перебування на дальній стороні цієї лінії.
Тебе заносить на бічні вулиці.
Метафорично,
буквально,
і що небезпечно в цьому, ну,
там, ти перетинаєшся,
звичайно, обов'язково,
з іншими, хто опинився обабіч.
Може, він у когось іншого стріляв.
Ти впевнена, що це мій?
Що?
Впевнена, що мого пальця до руки пришиваєш,
-не Джонового? -Та припини триндіти, чуваче…
Він приживеться? Чи…
Так це називається? Якщо це Джонів?
Ні.
-Навіть якщо ви кращі друзі? -Так.
Годі, бляха, говорити.
-Вибач, мені неймовірно боляче. -Заціпся нахрін!
Якщо хочеш, щоб ветеринарка пришила пальці до руки, не тринди.
Мої пацієнти не розмовляють, бо вони — коти.
Боже, я не можу це зробити.
Йди у срану лікарню.
2 00 ЖИТТЄЗДАТНІСТЬ ПРИ РЕПЛАНТАЦІЇ ПАЛЬЦЯ
-Алло? -Пане Тавнер?
Так.
Брент Педдокс, Головна бухгалтерія.
Я все чекав на ваш дзвінок щодо перевищення бюджету операції.
Це ще треба вирішити.
Крім того є нове питання щодо витрат.
-Стілець. -Стілець?
Так.
-Стілець? -Так.
-Брент, так? -Так, Педдокс.
-Іди нахрін, Бренте. -Перепрошую?
Цей дзвінок записується. Я збирався про це сказати.
Пане Тавнер, хто такий Джон Лейкман?
Джон Лейкман? Він отримав, в одному випадку — можливо,
в іншому — точно, державні кошти, що перевищують будь-які дозволи.
Наші перехресні перевірки виявили державні рахунки
на туристичне замовлення до…
-Вони тебе бачили? -Ага.
-З пістолетом? -Так.
Бляха.
Він і до того був неможливою ціллю. Тепер вони попереджені.
Я вистрелив у когось іншого. Через дорогу.
-В кого? -Я не влучив.
Машина була на вулиці.
Можуть подумати, я хотів цього.
Може, ще маємо шанс.
Нам слід розділитися.
Йди.
Ні, ні, ти йди. Ти поранений.
Я можу зачекати. На наступний. Іди, сину.
Іди.
О мій бідний
Ватажку
Я не можу полегшити твою працю
Благословенний вірою й проклятий синами
О мій милий
Гучноголосий
Чути, як твій голос тремтить
Дай своїм нотам розпастись
Щоб заспівати нашу пісню
Благословенний вірою й проклятий синами
О мій несплячий
Співаче безсонний
Збираються всі невагомі
Кличуть матір до неї
О мій блідий захиснику
Коли ми її захистимо?
Коли ми вже побачимо її вдома?
Й заспіваємо нашу пісню
Благословенний вірою й проклятий синами
Й заспіваємо нашу пісню
Благословенний вірою й проклятий синами
Увага. Він не повинен робити й кроку сам.
Ну, як справжні Нідерландські хлопці.
Стався один інцидент.
Може, доведеться покинути Париж раніше.
Тим часом хочу подвоїти ресурси периметру.
Зранку. Поставте ще двох на кожну точку доступу…
-Так, шефе. -Тепер ідіть.
Дайте мені підготувати свій звіт. Тоді можемо піти.
Нен, ти поранила голову. Йди до лікарні.
Зараз.
Тобі варто обстежитись.
Зараз.
Він украв пістолет.
І бронежилет. Потім глушник.
То й що?
Ці речі не крадуть для забавок.
Він готується до насильства.
Я мушу подати цей звіт негайно. Незважаючи на мою голову.
Подати звіт директору служби нацбезпеки негайно.
Здається, я не маю знати, що саме з тобою сталося,
але я хочу, щоб ти поїхав до лікарні, Джоне,
що б там не було.
Я не можу.
Мені зараз треба зробити дещо інше.
Мамо?
Так.
-Ікабоде? -Так.
Вам слід залишити територію.
Побачимося пізніше.
Мамо?
Що, милий?
Вибач.
Мені потрібна допомога.
Що?
Я намагався зробити це сам, але не можу.
Я не хочу втягувати тебе в це,
але, трясця, мені потрібна допомога.
-Усе гаразд. -Що тобі треба зробити?
Застрелити декого.
ПРОШУ, ПРИВЕДІТЬ МІНУ ЦЬОГО РАНКУ, ЩОБ ВИРІШИТИ ЦЮ СИТУАЦІЮ.
Скільки ще? На пальцеповертальному годиннику?
-Півтори години. -Бляха!
Це не так багато.
Що?
Це небагато часу. З погляду повернення моїх пальців.
Бляха! Хай йому грець!
Не кричи на мене. Я не казала тобі рукою пістолет хапати.
Я врятував ситуацію!
Зараз новий день,
і я хочу його провести, повертаючи мої срані пальці!
Хай йому грець!
Де Джон?
Він сказав, що скоро повертається.
Мені потрібна підтримка.
Я не знаю, чи мені можна піти до лікарні,
чи це пальці мої, чи його, чи що за нахрін!
Хай йому, курва!
Мені потрібна підтримка! Чорт забирай!
Трясця! Підтримка!
Дуже вагома причина,
через яку я не поступаюся місцем жінкам у метро,
це, простими словами, те, що моє життя як чоловіка набагато важче.
Чоловіки живуть у стані постійної боротьби
і вічного, так би мовити, міряння прутнями.
І ти як чоловік маєш перемогти.
Це я завжди й роблю.
Повторюю — завжди.
Не можу не погодитись.
Мене теж врахуйте. В цьому.
Поза тим я зазвичай втомлююся від сексуального задоволення жінок,
як не зміг би інший чоловік.
Я теж.
Ага, і я теж.
Ваш аргумент переконливий.
Дякую.
Як наші справи в ситуації з Леслі Кларетом?
Я йому телефонував.
Зараз він у Парижі і не погоджується на допит.
Що змінилося?
Я не знаю.
Чи вдалося знайти Джона Лейкмана?
Можливо, на цьому етапі ми можемо його арештувати.
Якби ми змогли його знайти.
Щоб показати жінкам зі «Спідничок і панчішок»,
які ми значущі хлопці.
Не вдалося.
Він немов зник.
Мілю, фото Лейкмана.
А я поїду в Париж.
Цей тип, Кларет, кинув мене.
Якщо хоче змагання з міряння прутнями,
його чекає великий сюрприз.
Так, бляха.
Ага, так, бляха.
3 ЛЮТОГО 2017 Р. 12:03:05
Знаєте, на цьому етапі
цієї справи
я відчуваю, що мені треба нагадати вам про контекст цих рішень.
А саме?
Що ворожий режим був небезпечно близький до набуття руйнівної сили.
І що ці рішення зроблені в контексті…
Ну, цьому просто не можна було статися.
Я не бачу. Зараз я не дуже багато бачу.
Я маю когось застрелити сьогодні вранці.
Я не хочу застрелити не того.
Кого ти намагаєшся застрелити?
Нікого. Конкретного.
Ти намагаєшся застрелити кого-небудь.
-Це… Це такий план? -Так.
Я знаю, що мені не можна питати про план, здається.
Але тепер я маю запитати про це, бо це хріновий план.
І я злюся на того, хто це тобі дав. І…
Ну, це не план. Це новий план.
Після того, як інші зірвалися.
Але я брав участь у деяких подіях тут,
подіях у Парижі, які складаються в історію, якщо їх поєднати.
Кінцівку можна вгадати, якщо поєднати їх разом, тож…
Маю зробити так, наче історію закінчено.
-Стріляючи у випадкову людину? -Так.
І що це тобі дасть?
Змогу застрелити іншу людину. Пізніше.
Але я нікого зараз не бачу.
І не можу вибрати когось, щоб застрелити.
Я, типу, хочу обрати когось, хто на це заслуговує.
Трохи.
Я думав, якийсь хлопець міг би лаяти свою дружину,
у поганому сенсі,
чи хтось може навіть собаку бити. Я сподівався.
Але я нічого, бляха, не бачу.
Я не збираюся…
Не можна так застрелити когось, Джоне.
Ну, але я можу.
-Ну, не можеш. -Ну, я можу.
Я просто оберу навмання. Але я збираюся це зробити.
Ніхто нічого такого не робить.
Не бачу, аби хтось робив щось подібне.
Трясця.
Є лише дві старенькі жінки,
хлопець іде на роботу,
дитина грає на акордеоні поруч із батьком, за дрібні гроші.
Хай йому, я справді маю декого застрелити. Бляха!
Гаразд, можливо, я можу допомогти.
-Чудово. -Ми багато їздимо по Європі.
-У складі «МакМілана». -Ага.
Ці темноволосі хлопці, які грають на акордеоні в метро.
У парках, саме тут. Вони не звичайні маленькі хлопчики.
Вони акордеонні раби.
Акордеонні раби?
Вони румунські раби, ці хлопці-акордеоністи.
Їх викрали з Румунії, з циганських сімей,
старші цигани, щоб грати тут акордеонну музику
для туристів за дрібні гроші.
Вони сплять у переповнених халупах,
і їм щомісяця платять копійки.
Вони гратимуть ці мелодії десять років
і ніколи не зароблять достатньо, щоб купити, скажімо, звичайний ремінь.
Паризькі акордеонні раби.
У них є сутенери.
Бачиш? Ось там.
-Цей чоловік — не його батько? -Ні.
Він акордеонний сутенер?
Так. Ймовірно, він контролює клан із 100 хлопців-акордеоністів.
Я вперше звернув увагу кілька років тому
на їхні дитячі обличчя, я помітив,
що навіть коли вони грали свої радісні мелодії, то їхні лиця були осиротілі
та бездушні.
У них рабські обличчя.
Бо їх змушують жебракувати. Вічно.
Для акордеонних сутенерів.
Мамо?
Так.
-Можна вбити того сутенера? -Так.
Що?
-Я би на це подивилася. -Я теж.
Ну, просто… Дивіться звідси, напевно.
Або найкраще просто підіть.
Ким ти працюєш, Берніс?
Я міністерка транспорту.
Америки?
-Так. -Ви членкиня Кабміну?
Так.
То вам таки не слід бути тут.
Він робить це лівою рукою?
Так, думаю… Через пальці.
Це вплине на його ціль?
-Ні. -О боже.
-Що щойно сталося? Бляха. -Так.
Він поцілив у акордеоніста?
Так. Поцілив.
Ага.
Нам треба піти зараз же.
-Йдемо. -Ага.
Прошу підтвердити, що звіт
було передано директору нацбезпеки.
Я залишив повідомлення директору.
Ви говорили з ним?
У нього ранкове плавання. У каналі Сен-Мартен.
Я лишив повідомлення про ваш звіт у його офісі.
Я сказала поговорити саме з ним.
Чому така терміновість?
Цього тижня в Парижі буде саміт ОПЕК.
Повідомте безпосередньо, вже.
Ну, єдиний спосіб зробити це — мені стрибнути в канал.
Проїдьте вздовж Сен-Мартену.
Це гак на 20 хвилин від маршруту. У вас травма голови.
Проїдьте вздовж Сен-Мартену.
Це наказ.
Бляха!
Чорт забирай.
Я подрімаю.
Відключусь.
Трохи від'їду.
Так, добре.
Та бляха!
Пригальмуйте.
Ми маємо рухатися швидко.
Зупиніть.
Пані, треба дістатися лікарні.
Зупиніть швидку.
Пані, будь ласка.
-Я присягнула… -Зупиніть негайно.
Я не пам'ятаю присяги.
Що?
Я не присягав.
Очевидно, немає ніякої присяги, Ґреґу.
Я намагалась пояснити серйозність пошкоджень,
зокрема, набряку голови та мозку.
Набряк може створювати закупорювання, які завдають непоправної…
Я знаю це. Я фельдшер, Сьюзен.
Знаю, що ти знаєш, просто кажу…
Тому я вигадала присягу.
Я не хотіла спеціально її лякати, але…
Їй треба негайно звернутися до лікаря.
Ох, гаразд…
Тому й присяга.
Тому й присяга, ага.
Пане.
Я детективка Нен Нтеп…
Пане.
Я детективка Нен Нтеп…
Добрий ранок.
Ви директор нацбезпеки Лорен?
Так.
Я детективка Нен Нтеп.
Я хотіла попередити вас про низку подій цього ранку,
що можуть передвіщати загрозу саміту.
ОПЕК?
Так.
Гаразд.
Бо ж це важливо.
Так, тому я й тут.
Ну що ж, дякую, детективко. Продовжуйте.
Як думаєш, як би це було?
Присяга фельдшера?
Я не знаю, Ґреґу. Я про це не думала,
я її не вигадувала.
Я про те, що можна її вигадати. В принципі.
Так.
Я вигадаю таку. Поки ми їздимо.
Давай, Ґреґу. Зроби це.
Де вона? Вона така вперта.
Їй би поспішити.
Дякую.
Ми можемо їхати?
Так.
Лягайте. Пристебніть ремінь безпеки.
Натисніть.
Пістолет, бронежилет і глушник.
Ми стурбовані, що це може охопити
події саміту ОПЕК.
Якщо ви залишитесь у Парижі на саміт,
ви маєте розуміти, що ці нещодавні й пов'язані випадки
можуть свідчити про загрозу, що насувається, справжню і неминучу.
Влучний стрілець?
Так.
Можливо, ти більше не влучний стрілець.
Можливо, тобі варто припинити стріляти.
Я не зовсім впевнений, як це працює,
але я думаю, Джоне,
якщо стріляти в когось і схибити,
можливо, цей хтось повернеться й теж вистрелить.
У тебе, а це недобре.
Тож, може, тобі варто припинити стріляти,
ось про що я.
Джоне.
Я мав сьогодні когось застрелити.
Просто мусив.
А я цього не зробив.
Зачепив хлопчика-акордеоніста. Той і до лікарні не поїде.
Велике діло.
Так і є, Пітере,
усе це.
Це не Мілвокі.
Усе це.
Комусь треба було в лікарню.
Я не розумію,
якщо ви все це знаєте про мого чоловіка, чому не заарештуєте його?
Йому дали вказівку
вчинити вбивство в Люксембурзі.
А це в Люксембурзі вважається злочином, ці вказівки,
і я мушу дізнатися, хто його інструктор, і заарештувати його.
За змову з метою вбивства в Люксембурзі.
І я знаю, хто його інструктор.
Я не буду про це говорити.
-Еліс? -Що?
Потрібна поміч
в організації його арешту.
Еліс, якщо ти допоможеш мені заарештувати батька Джона,
то Джона я не арештую.
Що станеться з Джоном?
Міна питала, чому він такий сумний,
і тоді я не знала відповіді.
Але коли я дізналася, хто його інструктор, то зрозуміла.
Твій чоловік атакує будь-кого, хто заважає
виконанню його доручень.
І він не може зупинитись
через особу його інструктора.
Незважаючи на шкоду, яку це йому завдає.
Але ти можеш зупинити це,
якщо допоможеш з арештом.
Що це означає?
-Я хочу руку. -Руку?
Не меч.
Еліс, для цього арешту треба дві речі.
Докази, що Томас Тавнер був у Люксембурзі.
-Ти їх не отримаєш. -Я вже маю.
Тепер мені треба затримати його з грошима.
Грошима, які мотивували ці вбивства.
З грошима, через які двоє людей загинуло.
Я не зможу це сама зробити.
Еліс.
Ваш чоловік просить пощади, але не має голосу.
Прошу, переконайся, що Міна робить математику,
бо вона не має хисту до неї.
А якщо відстаєш у цій дисципліні, то важко наздогнати.
Аґато.
Чому ти взяла гроші?
Відповідь тобі не сподобається.
Мені байдуже.
Твій чоловік напав на декілька чоловіків і жінок,
які були між ним і цими грошима.
Він би знищив жінок, з якими я працюю.
Я взяла у них гроші
через надзвичайну жорстокість і агресивність твого чоловіка.
Я не хочу залучати жінок, з якими я працюю, до останніх справ
арешту і ув'язнення його та його інструктора.
Мої колеги не в курсі, що я продовжую цю справу.
Вони вважають, що інша сторона відповідальна.
Так безпечніше
для них.
Тож я сама.
Тому потрібна твоя допомога.
Що з тобою, в біса, не так?
Ти боїшся його, але лишаєш свою дочку з ним.
Він не скривдить Міну.
Чи я помиляюся?
Він ще не…
Я не знаю цього слова.
Упир.
Це майже як монстр.
Але це гірше за чудовисько.
Упир?
Упир.
Він ще не упир.
Прошу, допоможи затримати людину, яка змінює його.
МІНА В МЕНЕ. ЗУСТРІНЕМОСЯ?
Я НЕ ЗНАЮ, ДЕ Я ПОВИНЕН БУТИ.
Вибач.
Що?
Вибачте, я просто забув. Що відбувається,
з усім тим, що відбувається.
Усе гаразд.
Агов.
Джоне.
Усе гаразд.
Усе буде гаразд.
Ходімо до решти.
У вас погані манери.
Я послухаю тебе, коли тобі буде 18.
І навіть тоді я просто прикинуся.
Що він сказав?
Він сказав, що буде слухати мене, лише коли мені буде 18.
ВІСКОНСИН ВОДІЙСЬКЕ ПОСВІДЧЕННЯ — ЗВИЧАЙНЕ
НАЦІОНАЛЬНА БЕЗПЕКА
Цього офіцера підстрелили…
Офіцера паризької поліції?
Перепрошую?
Паризького поліцейського підстрелили? Я не чув про це.
Ні, він приїжджий. З Люксембургу.
І його підстрелили,
найімовірніше, з вогнепальної зброї, вилученої цього ранку
з 11-го округу.
А ще виявилося, що глушник такий самий, який украли 11-го.
Пістолет і речі, про які я згадував, використали сьогодні вдень.
У події, яка не має стосунку до паризького саміту ОПЕК.
Я не бачу ніяких причин для відсторонення Кентара Веллі в четвер.
Дякую, директоре.
Творчий керівник Марія Цехмейструк нення Кентара Веллі в четвер.