Staří dobří chlapci Popíjeli whisky a žitnou
Zpívali: „Tohle bude den, kdy umřu“
Mluvme rychle, kazeta se přetáčí
asi 40 vteřin. Jak tě chytili?
Podělali to.
Jo, my to podělali taky. Je to děsná medúza.
-Co to je? -Je to děsná medúza. Tohle.
-Naše situace? -Jo.
Moc se nechytám.
Jsem z Bembridge v Anglii.
Samé medúzy, hubí se těžko.
Když ji zkusíš zabít oštěpem,
uděláš z ní dvě. Regenerují.
-Dvě co? -Dvě medúzy.
Řešíš problém
a způsobíš dva další,
což je naše situace.
Jsme v situaci jako American Pie.
Chtěli jsme dostat fyzika a oni odhalili naše vlády.
Jsi z britské rozvědky?
-Ano. -Z předsunutého týmu?
Jo, zatkli mě na letišti. Na cestě.
Zmrvili mi pas. Prý jsem z roku 1876.
Jo, proto jsem zastřelil
nesprávného.
Jo, promiň, kámo.
Jsi tu dlouho?
-V Egyptě? Tady? -Tady.
Asi týden.
John.
Jo, vím. Své jméno si nevybavuju.
-Říkej mi Spike. -Jmenuješ se tak?
Ne, vybral jsem si ho. Je bezva.
Jo. Je bezva.
Promluvíme si za tři minutky.
Dobře, Spikeu.
Vzal jsem Chevrolet na hráz Ale byla vyschlá
Staří dobří chlapci Popíjeli whisky a žitnou
Zpívali: „Tohle bude den, kdy umřu“
Haló?
Pan Leslie Claret?
Tady pan Leslie Claret.
Pane Clarete, detektiv Émile Mills, chci si potvrdit naši žádost
vyslechnout vás ve věci Johna Lakemana.
Seržant Poullian vás dnes večer vyslechne
po příletu vašeho letadla.
Jo, budu tam.
Kolik koutových svarů byste použil?
Použil bych dva.
Ten Asiat byl lepší.
Až na Lakemana, který nepoletí.
ZBRANĚ PAŘÍŽE
Můj plán nevyšel taky.
Plán pomoct Johnovi.
A jeho základ?
Ponožka deseťáků. Vypnuto.
Nevyšlo to?
Podělal jsem to.
Co byl základ tvého plánu?
Hodit ty peníze do řeky, ať se jmenuje jakkoliv.
Alzette.
Hodit je do Alzette.
Proč?
Aby John nejezdil pod auta.
-Podělal jsi to? -Jo.
Jo, já taky.
Jo, říkal jsi.
No...
Jedu za Johnem.
Já to podělal už dávno.
První.
To bodnutí, pak pohotovost.
Nejspíš za to můžu já.
Za to s tím autem.
Za tohle všechno. Já.
To si nedělej, kámo.
Je to fakt děsně náročný.
I tak je to ale dost na hlavu.
-Všechno? -Jo.
Jo.
Potřebuje pomoc, víte?
Ne tři amatéry.
Jo, tak já jdu.
Máte 1 nový e-mail! Zrušit - Otevřít
Od: A.Albans@polizei.lux.brg
Jsem v Paříži. Přiveď Mynu
do Café Marcel.
Připoutejte se, prosím.
Začali jsme klesat k Lucemburku.
Přistaneme zhruba za 25 minut.
Leslie.
Tome.
Leslie, nejsem kapitán.
Jo, já vím, Tome. Sakra dobře.
Ale jsem Johnův otec.
Jako otec otce tě prosím,
mohl bys přejít svou jmenovku a jít ven se mnou?
Abychom si vyjasnili něco o Johnovi?
Leslie, jako otec otci.
POLICIE
Pan Leslie CLARET
Leslie...
Jo, Tome?
Jak ses měl, Leslie?
Ne moc fajn, Tome.
Ne moc fajn.
To mě mrzí, Leslie.
Střelil mě do obličeje, Tome.
Přímo do obličeje.
Jo.
Mohli bychom si o tom promluvit, Leslie.
Asi sis všiml, že nejsem v King Geraldovi.
Protože chci být blízko místa, Tome,
kde se dá snadno sehnat nějaký matroš.
Je v apartmá doktora Corteze.
To je pěšky pět minut.
Leslie, můj syn není inženýr.
Leslie, je to...
Leslie, John je důstojník rozvědky.
A toto povolání vykonává...
příliš dlouho.
Bojuje své bitvy, úplně sám.
Skoro vždy sám.
Vím, že jsi to měl strašně těžké, Leslie.
Ale jeho strasti se nepodobají ničemu, čemu jsi kdy čelil.
Je oddaný a nezbytný, Leslie.
Je to slušný mladý muž.
A já jsem mu...
možná nebyl skvělým otcem.
Je lepším synem.
To dobře vím, Leslie.
To já znám, Tome.
Opravdu.
Snahu něco napravit.
Tome.
Opravdu.
Hrozně se o něj bojím, Leslie.
Má...
u sebe psa,
který ho neopustí, protože ví, že se trápí,
a ve své práci musí pokračovat, protože je naprosto zásadní.
A já se ho v tom všem můžu pokusit jen co nejvíc chránit,
a proto jsem tady,
a doufám, že tohle vše jednou
a hlavně brzy skončí a že se uzdraví.
Že to pochopí.
A že mi odpustí.
Není na tom moc dobře, Tome?
Moc dobře ne, Leslie.
Přitěžoval jsem mu, Tome.
Já taky, Leslie.
Tlačil jsem na něj.
Můžu ho vidět, Tome?
A vyřešit to jako muž s mužem.
Dej si na čas. Právě se chystám na sólo zátah.
A chrasti s klíči. To je taky dobrý.
Akční hoši, pozice tři.
Na co si musíš dávat největší pozor?
Vyhýbat se náhlému zastavení...
Náhlé zastavení je noční můra každého kapitána remorkéru.
Kvůli nákladu?
Ano. Pokud zastavíme, všechno, co vlečeme, do nás vrazí.
Hotová katastrofa.
Tvoje nákladní loď je najednou
uprostřed kajut a v polovině Kortovy dýzy.
Tady. Podívej se.
Špatně vidím, i z téhle vzdálenosti.
Byla jsem povýšena.
Co se tam píše?
Detektiv.
A jsi ve větším bezpečí? Nebo v menším, myško?
Řešíš jen to?
Jsem tvůj otec. Ano.
Máš teď víc zodpovědnosti?
Ano.
Pak tedy bravo.
Kilák severně od nás je mělčina.
Znám to tu.
Kolik místa musíš mít?
Osm set metrů.
Dobře. Tenhle kurz je v pořádku.
Díky, kapitáne.
Nechápu, co chceš.
Chci vědět, kde je Johnův otec.
Kde bude.
Thomas Tavner.
Konkrétní odpoledne nebo večer.
O tom nic nevím.
Vím, že jsem sem přijela za Johnem.
Pak měl tvou dceru. A teď ji máš ty.
A teď chci odjet.
Máma říkala, že mě vezmeš do Disneylandu a že uvidím Chipa, ten šálek.
Moc se těším, Alice.
Tuhle podělanou věc musím asi dokončit
Nejdřív si ale musím zbraň pořídit
Od nějakýho náhodně vybranýho týpka
Sakra, vypadá jako milej chlápek
Zbraň bude mít nejspíš v šuplíku
V jeho malém francouzském krámku
Páni, možná bych ji mohl čmajznout
Bez dalšího zatracenýho drama
Kdo ví, možná to bude hračka
A pak si dám hodinovýho šlofíčka
Protože mě brzo čekají těžký úkoly
Třeba vloupání do vyzbrojeného krytu
Boj s chlápky v šílených oblecích
A nejspíš i se psem
Člověk by řekl, že si jen napochodujete
Do jeho krámku, projdete kolem brambůrků
Popadnete jeho zbraň a zmizíte
Pěkně v klídku
Možná jsem fakt šílenej
Ale mohla by to bejt hračka
A během tý úžasný hodinky pak
Bych si možná mohl pivo s přáteli dát
Nejspíš tu budou bezva vinárny a bary
Kde můžeme sedět na káry
A jen nesmyslně tlachat o počasí
A možná o holkách
Zdvořile
Mám se tu sejít se třemi kamarády
Protože bude hračka
Vzít tomu nevinnýmu prodavači zbraň
Páni, má nevinný výraz
Páni, to bylo fakt na hovno
A nebylo to snadný
Zatraceně, všechny nás tu můžou zatknout
Každou chvílí
Říkám kámošům, ať předstírají
Že je všechno v klidu a nic se nestalo
Ale jsem si zatraceně jistej
Že mi chybí dva prsty
A Dennis asi o nějaký přišel taky
Je za mnou a slyším jeho vzlykání
Do té vinárny nejspíš asi nejdeme
Nemám rád písničky o vlacích
Podle mě jich je tak moc
Ale zatraceně, doufám, že nějaký vlak
Zastaví v týhle zatracený stanici
A měl by přijet brzo
Tak do podělaných 15 vteřin
Nepoznám, který dva prsty jsou moje.
Zatraceně. Kurva. Ty jo?
Dennisi, no tak, uklidni se.
Nemá někdo ještě nějaký prst?
-Jeden nám chybí? -Jo.
A taky... Au, kámo. Sakra, postřelení bolí.
Vypadají úplně stejně. Jak je to možný?
-Jsme dva. -Dennisi, musíš se uklidnit.
Prodávám velký trubky.
Co to sakra je? Prodávám velký trubky.
Hej, dostáváš se do šoku.
-Můžu do nemocnice? -Ne, byl jsi tam minule.
Proto nás teď střelili.
Proč všichni sakra nedržíte hubu?
-Já... -Já nevím.
Co kdybychom našli zostuzeného veterináře?
-Ke kočičímu doktorovi nejdu. -Dennisi.
Kočky nemají prsty.
Opice jo. Tak trochu.
Dobře.
Najdeme zatracenýho opičího doktora, Edwarde.
Jsou dvě ráno.
Dennisi, zachránil jsi mi život. No tak.
To zvládneš. Vydržel jsi to.
Medaile za odvahu.
Dal bych ti medaili za odvahu, protože jsi měl pořádný koule.
Jo, McClarene.
Ale musíš se ztišit.
Nechci, aby tě zatkli. Jsi můj nejlepší kamarád, kámo.
Střelba na ulici Corbevoie.
Podezřelí zraněni. Uprchli do metra
na zastávce Nanterre.
Dennisi, schovej ty prsty.
Strč si ruku do kabátu a nesleduj mě.
Eddie? Vystupte na další zastávce.
Podezřelí z Corbevoie jsou nejspíš ve vlaku 11 poblíž zastávky Tammillie.
Řekni mu všechno.
Jsem...
konzultant vládního úřadu,
který sbírá informace a implementuje procesy,
které jsou financovány a řízeny mimo obvyklé dozorčí struktury.
Netuším, co je to odsazování matic Donnelly
nebo nastavení tvrzeného obroučkového gridového systému
Ve skutečnosti jsem pravák.
Mrzí mě, že jsem ti podělal důležitou práci.
A tvůj život,
který je pro tebe asi taky důležitý.
Ale v jistých momentech jsem nucen podniknout kroky,
na nichž závisí dokončení konkrétního a kritického úkolu,
aniž bych bral v potaz jakékoliv vedlejší důsledky,
což bohužel, Leslie,
za krátkou dobu, kterou se známe,
znamenalo tebe.
Jsem zatracená troska, synku.
A velkým dílem kvůli tobě.
Ahoj, kámo.
-Dobrý večer. -Zdravím.
Máte... Váš nos, pane.
Díky.
Tento týden je to pořád.
Fakt...
Víte.
Fakt prostě pořád.
Chápete to, jo.
Ve vlaku 11 podezřelí nejsou. Na zastávku Tammillie muže neposílejte.
Johne?
Můžeme...
Můžeme levou rukou?
-Sakra. -Co?
Něco ti musím říct.
-Budeš se na mě zlobit. -A co?
Johne?
Jednou mi sejmuli otisky.
Cože?
Jo, kdysi.
Bylo mi...
-Kolik? -Bylo mi 14.
Ale teď mám stejný prsty, proto ti to musím říct.
-Jeden můj prst tam zůstal. -Kde?
Kde mi je ustřelili.
V tom obchůdku.
-Kdy ti brali otisky? -V Dentonu.
Koupil jsem pivo a řídil Mustang.
-Ve 14? -Jo.
Kriste, synku.
Tomu autu se mohlo něco stát.
-Já vím. -Bylo jako nové.
Jo, proto jsem ti to neřekl.
Víš,
po celý zatracený zeměkouli tě posílám s vědomím, že nic,
na co sáhneš během fungování v tolika šedých oblastech zákona,
a že jich je požehnaně, nemůže být vysledováno zpět k tobě, synu.
A teď zjišťuju, že ano.
Tohle mi musíte říkat.
Jo, to auto jsi měl moc rád.
-Bylo jako nový. -Já vím.
To říkáš vždycky.
Je to nechutný.
-Nechutný? -Jo.
-Proč? -Nevím. Ale prostě to tak je.
Sakra!
Nemůžeme to udělat.
-A co? -Cantar Walley.
Pokud tě tu mohou poznat jako Johna Tavnera.
Našeho zaměstnance.
Pokud si tě s tím spojí... To prostě nejde. Sakra.
Dostaňme ho zpátky.
-Co? -Můj prst.
Omlouvám se.
-Podělal jsem to. -Spíš já.
Musíš teď vstát.
Musíme odejít, než začnou klást víc otázek.
-Domů? -Ne. Jen z nemocnice.
Nějakou dobu se tomu ještě musím věnovat.
Druhá strana je pořád tady.
Jak to víš?
Podívej se na sebe.
Chtějí získat zpět to, co nám dali.
Musím najít toho mladíka, který před týdny dal ty peníze Mikhamovi.
Synku.
A zabít ho.
Lakeman.
Policie zmínila jméno Lakeman.
Jsem detektiv Nan Ntepová.
Popište prosím ten útok od začátku.
Bude to v pohodě. Je tu Carol.
No a?
Přišije ti ty prsty.
-Edwarde? -Jsme tady.
Ahoj, vítejte.
Pořád nepoznám, který je můj.
Co se děje?
Vybal se.
-Díky, že tu jsi. Jako veterinářka. -Jako co?
-Veterinářka. -Proč?
Můžeš mu přišít prsty.
Můžu co?
Přišít mu prsty.
Ustřelené. Do špitálu nesmí.
Co?
To nemůžu říct, zlato. Práce, táta, prostě nemůžu...
Ale střelili nás, mě do ramene.
Jsme rádi, že mu ty prsty přišiješ,
jako veterinářka.
Ve filmech to tak chodí.
Co?
Nemůžeš do nemocnice a operuje zostuzený veterinář.
Nejsem zostuzená.
Já jo.
Můžu pomoct.
To není důležité.
Důležité je, že protože skoro děláš s lidmi,
můžeš to udělat, o nic nejde, to prostě zvládneš.
Nemůžu, zvířata prsty nemají.
-Opice, říkali jsme... -Cože?
Já opice neoperuju.
Nikdy jsem je neviděla.
-Je tu Efram, prosím. -Pardon.
Takže tě postřelili?
Co se tu děje? Jsme tu na dovolené.
Kolik času mám?
Než ty prsty odumřou?
Tak tři hodiny.
Odteď, nebo od jejich ustřelení?
Okamžitě musíš do nemocnice.
-To jsem udělal. -Vše se posralo.
Kdo jsi?
-Jack Birdbath. -Samozřejmě.
Můžeš to zkusit?
Už je to tak 20 minut.
O ženu už jsem přišel a je mi 42, děsivý už to je.
A tohle? Můžeš to zkusit?
2.40 Životnost prstů
Johne.
Jo?
Nevím...
Co?
Jen jsem v terénu ještě nikdy nebyl.
Nejsme v terénu. Je to obchod.
Jo.
Nevím.
Cítím se nezvykle nervózně.
Koupil sis někdy cigarety?
Jo. Kouřil jsem, než ses narodil.
Máma mě přinutila přestat.
Jen si koupíš cigarety.
Dobře.
Prostě jdi až k pultu.
Já půjdu za tebou.
Jo.
Já nevím. Cítím se...
neobvykle nervózně, z té mé role.
Jak se cítíš ty?
Bolí mě ruka.
Ne, myslím kromě toho.
Docela dobře.
Tak jo.
Já ne.
Musíš jít přede mě.
Proč?
Protože musíš jít první.
Jak vypadal ten první?
Byl to běloch.
Křupky.
To je on.
Tu pistoli mi ukradl on.
Kreativní dohled Ludmila Vodičková .