Lucram de opt ani în acel moment.
Și, până atunci,
pentru a împiedica Iranul să aibă capacitate nucleară.
Am organizat un plan de a transfera o sumă de bani
candidatului care ar fi fost împotriva obiectivului unui Iran nuclear.
Dar...
i-am dat...
celuilalt tip.
Și acel tip pregătise acel moment
pentru a-i folosi să angajeze un specialist
să termine sistematizarea programului lor.
ALEGERILE DIN IRAN SE SCHIMBĂ CANTAR WALLEY
De aceea, în mai 2012,
eram în poziția de a fi înarmat de unul singur Iranul.
Dar banii nu au ajuns la ei.
Din câte am aflat noi, din cauza dificultății inerente
de a muta o entitate din punctul A în punctul B.
Și a apărut ocazia de a-i recupera.
Doar...
o ocazie minunată de a-i recupera.
Să reglez totul.
Era greu să nu mai încerc să reglez
faptul că am înarmat Iranul,
așa că am rămas pe poziții.
În acel moment,
adică, în acel punct,
banii erau în mâinile...
Ei bine...
ale unei artiste păpușar.
Trebuia doar să trecem de acea săptămână și să revenim în Luxemburg.
PATRIOTUL
UN OM TRIST LA COSTUM
Ai mai dori să spui ceva când începem?
Da.
Spune.
Nu sunt inginer industrial.
Problema pe care o aveți
sunt sigur că e serioasă.
Și nu vreau să complic cazul și să vă răpesc din timp.
Mi-am falsificat documentele de aici.
Am experiență.
Am experiență în design structural și în integrare.
Dar am experiență limitată în acest domeniu specific de inginerie.
Am prezentat eronat experiența mea angajatorului
și, până la un punct, instruirea mea în acest domeniu.
Problema dv., sunt sigur, e serioasă. Vă înțeleg.
Și voi da socoteală sincer pentru mine.
Ne-am mai întâlnit.
În prima mea dimineață aici...
la prima mea vizită aici...
în parcarea voastră.
Păreați neliniștit.
Apoi, din nou, la Luxemburg,
unde ați avut o problemă de sănătate pe stradă.
Când dv...
nu sunt sigură de cuvânt.
- M-am prăbușit. - V-ați prăbușit...
pe stradă.
Un bărbat fără cazier în țara sa natală,
fără cazier timp de nouă ani de stat la Luxemburg,
a fost ucis în seara de 11 mai
în Luxemburg.
Să începem.
Ați ajuns în Luxemburg pe 11 mai?
Da.
- Cu McMillan? - Da.
Ați interacționat cu personalul
de la aeroportul din Luxemburg pe data de 11?
Nu.
Știți dacă vreunul dintre colegii dv.
a interacționat cu personalul aeroportului pe 11?
Nu.
Ați interacționat cu personalul aeroportului
altundeva, în Luxemburg, pe 11 mai?
Nu.
Ce fel de relație aveți cu Dennis McClaren?
Suntem colegi.
Prieteni.
Și ați petrecut ceva timp împreună în acea seară,
după ce ați sosit?
Da.
Ne-am plimbat, am vizitat orașul.
Dl McClaren a fost înjunghiat
la scurt timp, spune el, după ce v-ați despărțit.
Unde ați mers după ce v-ați despărțit de dl McClaren?
Eram așteptat la o cină de afaceri
cu superiorul meu, Leslie Claret.
La ce oră ați fost la cină?
N-am ajuns.
- Erați așteptat. - Da.
- Nu ați participat? - Nu.
Colegul dv., Leslie Claret, a spus
că ați spus că n-ați ajuns la cină
din cauza unui bagaj.
Bagaj de la aeroport.
Pierdut la aeroport.
Pretinde că ați recuperat bagajul.
Ați menționat la începutul interviului
că nu ați avut nicio interacțiune cu personalul aeroportului
nicăieri în Luxemburg pe 11 mai.
Așa este.
Nu am ajuns la acea cină...
pentru că era ceva peste puterea mea.
Nu eram pregătit pentru specificul tehnic al acelei întâlniri.
Și am petrecut timp în acea seară
încercând să recuperez
din informațiile inginerești restrânse și obscure specifice domeniului nostru.
După ce m-am despărțit de dl McClaren,
am mers la biblioteca tehnică vest-europeană Haupfhausen
și am stat să analizez necesarul ingineresc pentru întâlnirea de seară.
În ce fel?
Există un singur manual tehnic
cu privire la sistemele noastre specifice.
Principiile integrate ale dinamicii structurale a scurgerii.
Am împrumutat cartea...
și am stat încercând să procesez ce-mi trebuia pentru acea seară.
Era o sarcină prea mare.
Nu am reușit să identific și să înțeleg
ce era necesar pentru a trece de întâlnirea din acea seară.
Am ajuns cu mare întârziere.
I-am spus lui Leslie Claret
că am întârziat din cauza unui bagaj pierdut.
Dar nu era așa.
Vă rog să repetați numele manualului.
Principiile integrate ale dinamicii structurale a scurgerii.
Despre ce e?
Procesul complicat de a muta o entitate din punctul A în punctul B.
19:07 ALICE TAYLOR INTERNAȚIONAL - SUA
Ați sunat pe cineva? Pe 11 mai?
- Din Luxemburg? - Da.
Nu.
Cunoașteți o anume Alice Taylor?
Nu.
Ați sunat-o pe Alice Taylor la ora 19:07,
din Luxemburg, în seara de 11 mai?
Nu.
Un tip...
Un tip neobișnuit,
la costum, american,
a spus că era ceva.
Ceva neobișnuit.
A spus că e atașat.
Mi-a împrumutat telefonul
când mă întorceam de la biblioteca tehnică.
M-a abordat și mi-a spus că i s-au furat niște lucruri.
Voia să sune un membru al familiei
și mi-a cerut să-i dau telefonul.
I-ați permis?
Da, i-am permis.
Părea că are probleme.
Vă mai amintiți ceva despre acea interacțiune?
- Cu el? - Da.
Îmi amintesc că nu mi-a mulțumit.
Și avea o legitimație ciudată.
Puteți scrie următorul lucru?
Champlain numărul 77.
UN OM TRIST LA COSTUM
Păreți trist.
Cred că sunt.
De ce?
Am fost îngrijorat.
Cred că foarte îngrijorat.
Îngrijorat că voi fi concediat în ultimele săptămâni.
De aceea, sunt sigur, păream neliniștit când ne-am întâlnit...
la început.
N-am putut mânca sau dormi în ultimele două săptămâni.
De aceea, cred... că am căzut în acea zi.
De ce ești atât de trist, John, în acest moment?
Am fost concediat azi, mai devreme.
Mulțumesc... pentru timp și pentru ajutor cu investigația.
Principiile integrate ale dinamicii structurale a scurgerii.
Verifică imediat asta.
La Haupfhausen?
Da.
Revii diseară?
Voi rămâne la hotel în seara asta
și revin acasă de dimineață.
E la motelul Colony, pe Ladder Avenue, 207.
A cerut să mergi la ea imediat după muncă.
POLIȚIA
Hei!
Edward Tavner. Am întâlnire cu detectivul Mills.
- În privința? - Furtul chestiilor mele de atașat.
SUA
Fii atent, omule!
Așteptați aici. Îl chem pe det. Mills.
CEA MAI BUNĂ PIESĂ CA SĂ FIU EFICIENT PENTRU FRATELE MEU
DINAMICA STRUCTURALĂ A SCURGERII
Da?
- Bună! - Bună!
- N-am primit e-mailul de la tine. - Îl trimit acum.
De la: Alice.L.Taylor1980@gmail.com
Scuze, sunt la 211?
Aici e 207.
Îmi pare rău.
Nicio problemă.
Alice, pleacă imediat.
Mi-am dat seama că Alice plecase.
Te-am urmărit de la McMillan. Te-am urmărit spre iminenta...
- La naiba! - Ce e?
Am uitat să-l omor pe Birdbath.
A.ALBANS@POLIZEI.LUX.BRG
COMPUNE DE LA ALICE.L.TAYLOR1980@GMAIL.COM
CĂTRE A.ALBANS@POLIZEI.LUX.BRG SUBIECT: MULȚUMESC
CERERE DE INTEROGARE CETĂȚEAN STRĂIN
CRIMĂ
ACUZAȚIE IDENTIFICATĂ CRIMĂ
Mi-a pus cineva mâna pe spate.
În acest moment, ne așteptam să recuperăm geanta.
Singurul impediment real de a o recupera și a reface planul
era tipul cu nume de fată.
Resursa noastră nu putea reveni la Luxemburg
să recupereze atunci geanta.
Avea nevoie de asistență
să revină în ceea ce numeam Echipa de călătorie.
La finalul vânătorii, rezolvă problemele neterminate.
Toate pistele care pot distruge
ocazia de a reveni luni la Luxemburg.
Mă ocup de tipul cu nume de fată.
Da.
Câte probleme nerezolvate ai?
Stephen,
Birdbath, Icabod, Gregory Gordon.
Cred că mai multe.
Tatăl meu e în vizită.
L-am adus și pe el. Nu l-am văzut de o vreme.
A fost plecat... pe mare.
Leslie.
Să înțeleg că ești remorcher.
Căpitan pe remorcher, spunea fiul tău.
Așa e.
Tom.
Eu nu sunt navigator,
dar am sânge de căpitan pe remorcher.
Atunci avem chestii de discutat, nu?
Probabil, Tom.
Poate că putem povesti în mlaștină.
Da, putem face schimb de glume cu remorchere.
Ai dreptate.
El e Lawrence, secundul meu.
Tom Lakeman.
- El e Icabod. - Hei!
Salut! Care e numele tău real?
Ce e?
Un weekend lung, echipă.
Scopul
e să ne unim.
Ne vom distra în weekend.
Cu bezele, povești la foc de tabără,
spectacol de talente.
Minunat.
Să ne cunoaștem în acest weekend.
Până la capăt.
Bine, McMillan, să intrăm în mlaștină!
Să ne unim
și apoi să mergem la Luxemburg, ca o echipă unită,
și să încheiem contractul cu Denon.
Mai puțin Lakeman, care nu merge.
Deși e târziu,
aș vrea să-ți spun despre o problemă cu privire la John Lakeman.
Probleme birocratice.
Nu poate rămâne la McMillan în această situație.
Cred că nu poate rămâne nici în America.
E misterios.
Am început să-i cercetez mai bine trecutul.
Sincer...
din curiozitate, sincer.
Nu prea am ascultat ce ai zis,
deoarece John va fi oricum concediat după weekend.
Dacă nu cumva se răzgândește Leslie,
și care ar fi șansele s-o facă?
Nu-ți face griji, Gregory.
După cum am spus...
sunt curios.
Tipul merge la pupă și căpitanul spune:
„Nu, idiotule,
„în partea din față a navei.”
O ador pe asta.
Și eu.
- Da. - O ador.
- Da. - Pentru că e adevărată.
Sigur că e. Imaginează-ți-l pe tip,
la lampa Morse, în apropiere de propulsoare.
Mi-am imaginat.
Amuzant.
Da, sigur e, Tom.
La naiba!
Cum adică ai uitat?
Am multe pe cap, omule.
Am stat în cabina mea toată după-amiaza ca un tâmpit.
Îmi pare rău.
Trebuia să fie ieri, asta era condiția.
Ai dat-o în bară, John. Haide!
Îmi pare rău, omule.
Vreau 400.000 în acest cont până la sfârșitul zilei
sau voi spune diseară la focul de tabără o poveste interesantă
despre ceva ce am auzit cândva la baie.
O să-ți stea bezelele în gât după aceea.
Nesimțitule!
Ce știi despre John, Icabod?
Liniște.
În acest moment.
Adică?
Nimic.
Dar ai spus „liniște”.
Așa e.
Atunci n-ai spus nimic.
Sigur.
E derutant. Ce înseamnă asta?
Vom vedea.
În mod intenționat?
Cred că da.
Concuram pentru acest post.
- Te-a împins? - Da.
E un post foarte bun?
- Al nostru, al meu și al lui John? - Da.
Ar fi mai bine dacă nu l-aș împărți.
Și dacă aș avea un birou întreg.
Ar împinge cineva pe altcineva în fața unui camion pentru acest post?
- Nu e un post de primar, totuși. - Nu e.
- Atunci, de ce ar face-o? - Nu știu.
Dar cred că a făcut-o.
Ar fi bine să fii sigur, Stephen.
Nu poți inventa lucruri în acest moment al recuperării.
Aș da foarte prost.
Cred că John m-a împins.
Gândește-te profund în acest weekend la acea zi
până ești sigur, Stephen.
Nu poți spune că ți-ai revenit dacă nu poți spune că ești sigur.
Ești neîndemânatic, Stephen.
Da.
Te poticnești în pădure...
Da.
... intri în fața camioanelor.
Nu am făcut-o.
Ba ai făcut-o.
Ba nu.
Ai copii, Leslie?
Da.
Băiat? Fată?
Unul din fiecare, Tom.
Norocos om.
Da.
Am doi băieți.
Drăguț.
John e cel bun.
Nu vreau să spun bun.
Știi ce vreau să spun.
Sunt diferiți.
Probabil celălalt e cam distrus,
dacă nu te superi că spun asta.
Știi ceva, Leslie? Mă supăr... că-mi spui asta.
Și îți voi spune de ce.
Sunt numai urechi, Tom.
Îl înțelegi greșit pe John, Leslie.
De ce, Tom?
E un copil grozav.
Dacă l-ai înțelege, te-ai bucura că-l cunoști.
Mă bucur, Tom.
Mă tem că nu, Leslie.
Ei bine...
- Leslie. - Da?
Spune-mi despre fiul tău.
E cam complicat, Tom.
De ce, Leslie?
Marcus, fiul meu...
băiatul meu pe jumătate vietnamez, de 32 de ani...
Noi...
suntem...
ei bine...
eram prieteni, Tom.
Ne bucuram de momentele frumoase ale vieții, mari și mărunte,
unul lângă altul.
Amici.
Fără îndoială.
Pare bine, Leslie.
A fost bine, Tom, înainte...
Înainte?
Nu sunt perfect, Tom.
A fost o vreme...
în care m-am pus pe primul loc...
o vreme.
O perioadă mizerabilă, când...
Nu mai suntem amici.
La naiba!
E adult, Tom.
Ei bine...
mâine.
Da?
O nouă dimineață.
Cine știe ce ne rezervă?
Poate începi cu micul dejun.
Știi? E masa la care...
ai toată ziua înainte.
Te poți păcăli că poate vei reuși să realizezi ceva.
Știi ce spun, Leslie?
La micul dejun?
Ai dreptate, Tom. Ai dreptate.
Vrei să iei mâine micul dejun, Leslie?
Sună bine, Tom.
Va fi bine, Leslie.
Eu și John am adus de toate. Covrigei, bacon, știi tu.
De toate.
De-abia aștept, Tom.
Cu siguranță.
Și eu, Leslie.
Chiar ești un nesimțit, John.
Puteai trece pe la mine după muncă. Știi unde stau.
Puteai s-o faci atunci.
Scuze.
Chestia asta cu polițista m-a tulburat.
De ce vine polițista aia?
S-a întâmplat ceva.
Ce polițistă e?
De la Omucideri.
Aveai de gând să o faci?
Nu mai știu ce voi face.
Vei vorbi?
Nici eu nu prea mai știu ce să fac.
Nu știu ce pot face de acum.
Da.
- Jack. - Da?
Ei nu-ți pot da 400.000$.
Nu-mi pot aduce nici mie un scaun.
Nu arăți prea bine, omule...
dacă nu te deranjează c-o spun.
Ne vedem la foc.
E vremea poveștilor.
Ce e aia?
Poveste de foc de tabără.
Hai, să înceapă cineva.
O poveste de groază.
Haideți!
Ar trebui să înceapă Icabod, nu?
De ce s-o fac eu, Tom?
Spre deosebire de altcineva?
Știu eu o poveste.
Ce știi, Jack?
Poate n-o să vă vină să credeți,
dar e adevărată.
Poveste adevărată.
Tipul ăsta...
n-o să vă vină să credeți.
Tipul ăsta și tatăl lui...
par că încă se înțeleg.
Ce ziceți de asta?
Familii care încă se plac.
E rar.
Priviți cum se uită la tatăl lui.
E plăcut să vezi asta.
De ce sunt mai potrivit să spun o poveste de groază?
Nu știu, degaji un fel de...
senzație de zevzec.
- Leslie. - Da?
- Tipul e complicat. - Da.
Care e faza?
Îi place celălalt tip, Stephen.
Îi poți face să se certe?
- În seara asta? - Da.
Nu prea avem decât timp de stat împreună,
cum a fi asta, și un spectacol de talente.
Nu știu.
Timpul trece, John.
Leslie e îndepărtat de familie.
Profită de asta.
Timpul de împărtășit ne permite să o luăm pe ocolite
și să ne împărtășim gândurile.
Gânduri intime despre locul de muncă,
pe care nu dorim să le împărtășim, oricare ar fi motivul.
La momentul împărtășirii, nu există repercusiuni,
consecințe, nici măcar o lovitură peste mână.
Trebuie doar ca echipa să devină mai unită.
Să împărtășească orice.
Să începem, echipă.
Gregory,
ce ai schimba tu la mediul de lucru?
Culori mai vii. La birou.
Bine.
Se poate. Bine.
Să continuăm. Următorul.
John.
Aș schimba chestia că...
Stephen spune mereu lucruri urâte despre voi.
Spune lucruri urâte despre voi toți.
Tot timpul.
De exemplu?
De exemplu, spune că el crede că ești tare că acum ești la conducere,
dar nu te poți ocupa nici de lucrurile importante din viața ta.
Familia ta probabil nu vorbește cu tine.
Nu cred că e treaba lui Stephen.
Nu cred că am spus asta.
Nu cred că e treaba ta, fiule.
Asta cred.
Destul cu împărtășitul. Hai să...
Să începem...
ce dracu' e aia. Spectacolul de talente.
E bine. Va fi grozav.
- Da. - Bine!
Leslie.
Da, Tom?
Putem vorbi despre John?
La ce te gândești, Tom?
Știu că au existat diferende, mi-a spus.
Mi-a mai spus și că și-ar fi dorit să fie altcumva, Leslie.
Au existat diferende.
De la început.
Mă tem că e așa, Tom.
A avut un an dificil.
Înainte de McMillan...
s-a cerut mult de la el și...
poate că el...
se zbătea să ducă niște greutăți.
Le-a dus cale lungă. Singur.
- Leslie, poate că... - Da?
Poate că l-ai mai putea păsui câteva săptămâni.
Permite-i să-ți arate
că e un om foarte bun pentru echipă, Leslie,
pe care te poți bizui. John.
Oricum, fiul meu nu e cum crezi, Leslie.
E un băiat bun.
Poate ai putea să-i acorzi o șansă.
De la un remorcher bătrân la altul.
Tom,
deținuții care execută sarcini utile
ce servesc populației din închisori,
cum ar fi frizerii sau dentiștii din închisoare,
își fac adesea un simbol al slujbei lor
tatuat pe spate,
să nu fie atacați pe la spate,
lucru des întâlnit în închisori.
Eu am un mic premolar pe gât, Tom.
Pentru că, timp de 18 luni,
am curățat dinții multor deținuți
și mi-am construit o viață frumoasă.
Și am distrus-o.
Și am curățat dinții...
unor oameni cu care nu aș merge în autobuz,
ca să pot să-mi reconstruiesc viața cu trei luni mai devreme.
Fiul tău trebuia să mă ajute s-o reconstruiesc.
Dar el îngreunează
acel lucru foarte important.
Deci, ce cred eu?
Da.
Te plac, Tom.
Și eu, Leslie.
Bine, Tom.
Dar ce cred eu...
Dacă vrei să știi ce cred despre fiul tău...
Îmi pare rău, Tom,
dar cred că fiul tău e slab și moale.
Și-și lasă tatăl să-i ducă luptele.
Așadar...
Te plac, serios,
dar... nu.
Nici celălalt puști nu prea pare că te place.
Celălalt puști a fost lovit de un camion.
Nu știu care e problema lui John.
Ce încăpățânat!
- Ați luat micul dejun? - Da.
Nu a funcționat.
Bine.
Dick Cheney.
Ce?
Dick Cheney.
Nu știu cine e.
- Nu știi cine e Dick Cheney? - Nu.
Fostul vicepreședinte.
Bine.
Și ce dacă?
- Era la vânătoare de rațe... - Da?
- ... exact ca tine... - Da?
- ... și în timpul vânătorii... - Da?
... a împușcat pe cineva în față.
Bună dimineața, Leslie!
Lakeman.
Subtitrarea: Cosmin Chiciudean
Redactor: Ligia Ramona Curt an