-«Джейвік Сендз». -«Джейвік Сендз».
«ДЖЕЙВІК СЕНДЗ» СХІДНИЙ ЕССЕКС, АНГЛІЯ
ЗА 30 ДНІВ ДО ТОГО
-Тату! -Так?
-Що таке? -Що?
Наче з хреста знятий.
Що це означає?
-Що? -Наче з хреста знятий.
Коли ти вже станеш британцем? Уже 25 років тут живеш.
Що таке «з хреста знятий»?
Чому пика кисла?
Маю завдання.
Є робота цього року.
І що?
До неї твій брат причетний.
Мені потрібна твоя допомога.
Я багато у тебе проситиму.
Мабуть. Цього року…
Будь готовий.
РОЗШУКУЄТЬСЯ
ЛЮКСЕМБУРГ
Дякую, що випив зі мною пива.
Вибач, я зараз суцільне розчарування.
Розумієш, мені сумно.
Справді?
Усе шкереберть.
Через мого брата.
Він теж був ненормальний.
Від того, чим займався.
Я приїхав йому допомогти.
Тепер він зник.
Безвісти.
Це повна срань.
У тебе є брат чи сестра, чи типу того?
Брат, так.
Якась хрінь.
Це точно.
Повна хрінь.
Гіркота.
Нечасто зустрічається в природі.
Хіба що кава.
Чи чорний шоколад…
Більше й не пригадаю.
От гірчиця
зовсім не гірка.
Мені зазвичай не гірко.
Принаймні дотепер.
Дивно це відчувати.
Давай повішаю декілька цих…
коли в готель вертатимуся.
Усе буде добре?
Знаєш, лише розуміння того, що тобі не байдуже…
Настільки, щоб зупинитись і випити зі мною.
Це важливо.
Не губи крутість.
Це неможливо.
І для мене неможливо.
Як ти можеш казати напевне?
Я не можу.
Маєш його роботу скінчити.
Що за робота?
Розкажи.
Була одна сумка.
ПАТРІОТ
СПРАВА НА ДЖОНА ЛЕЙКМАНА
ЛЮКСЕМБУРГ
Люксембург — це світова столиця відмивання грошей.
Ми дозволяємо бізнесам проводити транзакції між країнами та сторонами,
яким заборонено співпрацювати деінде.
Кожен дев'ятий бізнесмен у Люксембурзі займається справами під вигаданим ім'ям.
Кожна дев'ята сумка, що летить у багажі літака, напхана готівкою.
Гість «Короля Жеральда» написав
адресу вбитого на цьому папірці
у ніч убивства, на талоні обробки багажу.
Там, де напали на бригадира.
Зрозуміло, що хтось заможний,
хто зупинився у дорогому «Жеральді»,
втрутився в процес розвантаження багажу в люксембурзькому аеропорту.
Брат убитого займався операціями з багажем.
Я припускаю, що Едґар Баррос
виявив певну суму, перевіряючи багаж пасажирів.
Цей пасажир, що здійснював переліт під вигаданим іменем,
відшукав його тієї ночі, і, побившись за сумку
у квартирі Барросів на вулиці Де Шамплен, 77,
Баррос помер.
Я допитала кожного гостя «Короля Жеральда» того вечора.
Крім одного… Джона Лейкмана…
Він раптово пішов з запланованого допиту.
Його місцезнаходження на час убивства не визначене.
Його колега розповів, що він пропустив важливу зустріч
через те, що авіакомпанія загубила його валізу.
Джон Лейкман
у центрі незвичного кола насильства
незвично насильницької ночі у Люксембурзі.
Також Джон Лейкман телефонував
у час, коли решта колег
з його робочої групи відрядження дзвонили своїм дружинам,
жінці на ім'я Еліс Тейлор,
що одружена з чоловіком, який працює «консультантом»
у Відділі збору розвідувальних даних США.
З усією повагою прошу дозволу на допит Джона Лейкмана
у сторонній країні, а саме США,
завтра, 22-го травня
2012 року.
Беручи до уваги звернення міста Люксембурга,
країни Люксембург,
суд дає право на допит.
-Коли їдеш? -Цього вечора.
Поки я в Мілвокі,
продовжуйте шукати зв'язок між Еліс Тейлор та Лейкманом.
Добре.
-Алло. -Вона їде.
Щойно підтвердили. Мабуть, уже в дорозі.
Напевно, приїде вже завтра.
Прийдуть на роботу, так безпечніше.
Я знайшов книжку.
«Динаміка руслових потоків».
-Де? -У мужика з дівочим іменем.
-Ніхріна собі. -Отак-от.
-Ага. -Віднеси її Едвардові.
Тобі не варто там бути.
Може, витягну тебе сьогодні ж, до її приходу.
-Добре. -Я збираю інформацію.
Наберу сьогодні ще раз.
-Гаразд. -Вона профі.
Повістка в суд цього тижня
за два випадки нехтування дитиною,
бо залишала дочку саму вдома.
Її дитині ввижається всіляке.
Сусіди нажалілися…
Вона вкладає весь час у твою справу.
Гадаю, вона не погана мама.
Думаю, вона просто хороша поліцейська.
-Що в неї на тебе є? -Не знаю.
Її дочка мене намалювала.
Доволі схоже вийшло.
Сьогодні заберу тебе,
вона прийде, а Джон Лейкман зникне.
Гаразд.
-Опівночі. -Слухай.
Мабуть, пора вже додому.
Зрозумів.
Як з документами, Джоне?
Поки ніяк.
-Час не гумовий. -Звісно.
Джоне, я хочу висунути свої вимоги.
Слухаю.
Що ти знаєш про несексуальні одностатеві обійми?
-Нічого. -Ну, цим я й хочу зайнятися.
-Справді? -Ага.
Я вимагаю цього.
Більше вимог згодом.
Бувай.
Щасти.
Джоне?
Як почуваєшся?
Чудово.
Друже.
Дякую, що пристрелив пташок.
Будь ласка.
Я обходжу всіх по черзі
й розповідаю, що фірма збанкрутувала.
Я передав майже всю свою владу Леслі.
Добре.
Завтра буде оголошення.
Візьмемось за весла, спрямуємо судно
і виб'ємо угоду з «Денон», га?
Майбутнє буде таке яскраве, що доведеться окуляри вдягати.
Супер.
-Сер. -Слухаю.
Стівен згадав, що ви були неподалік від місця ДТП.
Можете згадати щось про момент перед зіткненням?
Не думаю.
Здається,
вам байдуже на видужання Стівена.
Дозвольте пояснити, чому так важливо,
щоб він вернув свою пам'ять, включно з аварією.
Гумор потребує цілого, повного єства людини.
Стівен неповноцінний, бо не відновить почуття гумору.
Якщо цього не буде, то він не сміятиметься.
І його ніхто не покохає.
Це важко.
Саме так.
Тож допоможіть.
Звичайно.
Не чую ентузіазму.
До вашого відома, я буду боротися.
Боротися за ці спогади.
То як, ви в команді?
Вважайте, що так.
Привіт, хотів тобі розповісти, що в мене нового.
Ти колись був у поганеньких готелях,
де телик прикутий на ланцюгу до стіни?
От у такому я зараз живу.
Дивлюсь і думаю:
«Навіть якби я міг відчепити телик від ланцюга,
все одно не вкрав би, бо нема куди нести,
дому ж у мене більше немає».
Привіт, Джоне, ми отримали лист. Для тебе.
Від іноземної поліцейської.
Вона допитуватиме тебе завтра. Бережися.
-Алло. -Залишайся там, незважаючи ні на що.
Сьогодні витягну тебе,
П'ЯТЬ ХВИЛИН ТОМУ
…а Джон Лейкман зникне.
Згода.
Слухай.
Мабуть, пора вже додому.
Так.
-Щось дізнався, Тіме? -Ага.
Ми відстежили дзвінок.
Розмову між невідомим чоловіком
і дружиною єгипетського фізика Мохамеда Аль-Машада.
Їй наказали залишатись у Люксембурзі
до 27-го числа
і забрати у нього сумку о 15:00
на станції Бетборн.
Сказали, що матимуть сумку?
-Вони? -Так.
Молода японка.
Їй 23.
Вона студентка Люксембурзької школи мистецтв.
От і все, що відомо.
Її арештували за крадіжку собачого повідця.
Крадіжку собаки?
Лише повідця.
-Це дивно. -Еге ж.
Не знаю.
Її відпустять із люксембурзького поліцейського відділку
в ту ж дату й час, що вона назначила жінці
Аль-Машада, але на годину раніше.
Їй призначили вирок у п'ять днів.
Як на крадіжку повідця, покарання відповідне.
Тож її випустять.
Їй віддадуть речі й відпустять
на ту дату й час, коли вона домовилась передати сумку
дружині фізика, так?
Вони забиратимуть сумку в дівчини.
То прибудь туди першим.
Це твій шанс виправити все, Томе.
Шанси нічогенькі.
Все, що треба зробити твоїй людині, —
це забрати сумку в 23-річної японки-лялькарки.
Лялькарки?
Ляльковий театр. Вона лялькарка.
Студентка. Відмінниця.
Справді?
От і все, що треба зробити.
Господи, невже все так просто?
Дякую, Тіме. Тепер можеш вмирати від інфаркту.
Пішов нахрін, друже.
-Алло. -Залишайся там, хай що станеться.
Залишайся й відбивай усі удари цього тижня.
Ми все повернемо 27-го, Джоне.
Можемо це робити у їдальні?
ВАШИНГТОН
Якщо в їдальні,
декому буде некомфортно.
-Це урядова будівля. -Цей кабінет — лайно.
-Знаєш, що не лайно? -Що?
Конституція.
Ну що ж.
Привіт.
Візьмімося за руки й сповнимось Христової любові та благодаті.
УПРАВЛІННЯ РОЗВІДКИ — 170 000 ДОЛАРІВ
Хочу сказати, що дуже розумно
було вибудувати вправи навколо улюбленого фільму Стівена.
Вони персоналізуються,
але при цьому включають щось веселе.
Гадаю, нам це підходить.
У нас великий прогрес, Еллі.
Це в тебе прогрес, синку.
Дякую вам, Леслі.
Ви підтримували моє зосередження на видужанні.
Ти робив більшість сам, хлопче.
Ну, як каже Вулф у моєму улюбленому «Кримінальному чтиві»,
давайте поки ще не смоктати один одному.
-Отакої. -Еге ж.
Покажи, що вмієш.
ІНТЕГРАЛЬНІ ПРИНЦИПИ ДИНАМІКИ РУСЛОВИХ ПОТОКІВ
ПОВНЕ ІМ'Я БЕНЕФІЦІАРА ГЕЛЕН БЬОРДБЕТ ДРУЖИНА
СЕРЕДНЄ ПОВНЕ ІМ'Я (особа чи корпорація) АНТОНІЯ РАМІРЕС
КОЛИШНЬОГО ПОЛІЦЕЙСЬКОГО МІЛВОКІ ВИПРАВДАНО У СУДІ ЗА СТРІЛЯНИНУ
Зробив усе, що ти хотів.
Чому мене покликав?
-Ми ще не завершили. -Я зробив своє.
Що ти збирався зі мною зробити своєю клятою гіллячкою?
Безжально побити,
розтовкти пику в кисіль,
щоб ти зрозумів,
на що я готовий піти, щоб свою роботу зберегти.
Джоне.
Скільки в тобі пітьми?
Якщо я розповім про це, то твоя праця
піде псу під хвіст.
Можеш продовжувати,
якщо виконаєш останнє прохання.
Яке прохання?
Завтра, десь протягом дня,
на роботі,
вбий мене.
СПРАВА ДЖОНА ЛЕЙКМАНА
Люди думають, я тупоголовий.
Може, через моє обличчя.
А ім'я погіршує справу.
Розумієш?
Я схожий на телепня?
Я на тебе ніколи дуже не дивився.
Люди гадають, що я довбень.
Свого часу
я був поліцейським.
Я намагався вимахуватися, соромно навіть сказати,
використовуючи багато незрозумілих слів.
А ще полюбляв випити.
Одного ранку сиджу в машині,
четверта тридцять ранку, я п'яний.
Граю в скрабл.
Виклик, латиноамериканський крадій сумочок на моїй вулиці.
Цей латиноамериканець пробігає повз моє вікно з сумкою на плечі,
я виходжу,
хапаю його за сумку, кричу: «Стій!»
Він пхає руку в сумку, я стріляю.
Підходжу до нього,
а це газетяр.
Відсталий.
Чотирнадцятирічний.
Не дев'ятирічний, як кажуть люди,
але чотирнадцятирічний.
Лише чотирнадцять.
Я не міг просто крикнути «Стій», як це роблять інші, розумієш?
Мої друзі-копи
прийшли й вичистили машину.
Відтерли кров.
Що я поклав у ту коробку?
Мою кров з алкоголем.
Я не хотів, щоб мене визнали невинним.
А навпаки.
За неправомірне вбивство
тебе штрафують у чотирикратному розмірі.
Щоб його родина хоч щось мала.
А потім цей суддя мене відпускає.
Думав, що допомагає.
Так, за минулих 20 років сімнадцять поліцейських
отримали звинувачення у вбивствах
на службі в поліції США.
Жодного не засудили.
Мабуть, система прогнулась.
Отже, завтра спливає термін дії моєї страховки.
Убий мене на роботі,
і я отримаю 75 000 доларів
за смерть на робочому місці.
Це прописано в моєму контракті охоронця,
там ніколи нікого не вбивають.
Як тебе вбити?
Просто вріж мені по моїй тупій, бляха, макітрі.
Проверни трюк з гіллякою.
Витягни назовні свою пітьму.
Пані та панове, через технічні несправності
прошу вас повернутися до проходів.
Дякуємо за терпіння.
Обов'язково доправимо вас у Мілвокі.
ЧИКАГО
-23А? -23Б.
-Привіт. -Вітаю.
Усе гаразд?
Так, я…
Насправді я ще ніколи цього не робила.
Не орендувала машину в Америці.
І не сідала за кермо в Америці.
-Куди їдете? -Мілвокі.
Це неподалік.
По прямій.
У вас усе вийде.
-А ви куди їдете? -Туди ж.
Туди лише півтори години.
Наступний.
КОЛО
Потрібна машина.
Ви повернете автомобіль до вихідної точки?
А яка точка?
Вихідна.
Повернення.
Питає, чи ви повернете автівку сюди після подорожі.
Так. Дякую.
Подорож у межах штату?
У межах штату?
Ні, Мілвокі.
Так, я прямую у Мілвокі, Вісконсин.
Можна ваші водійські права?
Звідки вони?
-Є така країна? -Так.
Ніколи про неї не чула.
Ну, така існує.
Така що?
Країна.
Добрий день.
-Знову привіт. -Вітаю.
Що робите?
Намагаюся зорієнтуватись.
А чого Мілвокі?
Їду туди по роботі.
Хочете, підвезу?
А ви чому їдете у Мілвокі?
Навідуюсь до друга.
А ви?
Проводжу опитування.
-Типу, по роботі? -Ні.
-Це не круто. -Еге ж.
Достатньо було б рукою помахати.
Ага.
Я винайшла застосунок, спрямовуєш телефон на людей,
і показує, чи вони подякують.
А чому не користуєтесь?
Бо насправді його не винайшла.
Бо я нічого не знаю про такі штуки.
Я тільки у себе в голові його придумала.
Ну, якщо колись справді винайдете, я куплю.
Дякую.
Теж деколи вигадую речі, яких нема насправді.
Які, наприклад?
Що?
Нічого.
Що?
Просто не очікував, що ти отак кинеш.
Саме так.
Я трохи здивувався.
Ну, я кидаю лівою рукою.
Чому?
Бо мені треба сьогодні бути шульгою.
Чому?
Бо у мене сьогодні буде допит.
От срань.
Ти мене сюди кликав,
щоб повчитися на шульгу?
Так.
Нащо весь день це робити?
Бо, гадаю, вона з'явиться в офісі,
як того разу.
І якщо вона з'явиться в той момент,
коли наливатиму каву правою рукою,
мені гайки.
Та нахрін.
День видається цікавим.
Бляха.
ТИМЕНС І САПЕРСТАЙН
-«Товста пика»? -Так, «Товста пика».
Зображення обличчя?
Так, зображення твого обличчя на холодильнику.
І коли вибираєш продукти з холодильника, як-от морозиво,
обличчя на холодильнику товщає.
Воно показує, як би ти виглядав,
якби їв таку кількість морозива впродовж року.
-Це чудово. -Дякую.
Крутий не-винахід.
Так, «Товста пика».
Не існує такого.
А твій застосунок, що не існує?
Я називаю його «Крутелик чи мудло».
Хороша назва.
Справді?
НАПИШИ, ЩОЙНО ПРИЙДЕ ПАКУНОК.
НЕ МОЖУ ЙТИ НА ДОПИТ, ПОКИ ТА КНИГА НЕ НА ПОЛИЦІ.
ПРАЦЮЮ НАД ЦИМ.
ДОСИТЬ ХВИЛЮЮЧИЙ МОМЕНТ.
Я В СВОЄМУ КОСТЮМІ, НАТХНЕННОМУ ГРОЮ СМЕРТІ З БРЮСОМ ЛІ.
ДЛЯ НАДИРАННЯ СРАК, ЧИМ Я ДЛЯ ТЕБЕ Й ЗАЙМАЮСЬ.
ДЯКУЮ. ЩОЙНО ЧИСТИВ ЗУБИ ЛІВОЮ РУКОЮ, ДО РЕЧІ.
ТАК ДИВНО Й ВАЖКО.
КРУТО, СПРОБУЮ ЯКОСЬ.
-Раз, два, три, Крамер. -Крамер!
Годі, ти надто добра до мене.
Ти тут гостя, я не дозволю.
-Я наполягаю. -Я також.
-Серйозно. -Я теж цілком серйозно.
Камінь-ножиці-папір?
Давай.
Гарно граєш.
Працюю з дітьми. Ми так
часто вирішуємо питання.
-Ти вчителька? -Ага.
Ти маєш рацію.
Люди думають, тут має щастити,
але насправді це майстерність.
У того, хто споглядає людей, читає людей
на роботі, як у тебе, є великі шанси на перемогу.
Молодець.
Ти краща, ніж будь-хто, з ким я грала.
А тепер я розрахуюсь.
МІЛВОКІ — 29 КІЛОМЕТРІВ
Я звучатиму відлунням
Одного дня я відгукнуся
Я звучатиму відлунням
Колись відгукнуся
Справді гарно.
Еге ж.
Дощ і голоси, як хор
Я наче вже десь це чула.
Це… не знаю.
Одного дня я відгукнуся…
От моя адреса.
Надішли мені свою, скину назву альбому.
Супер. Я пізніше тобі напишу.
Мені вже не терпиться піти.
-Де зустрічаєшся з другом? -На роботі.
-Тебе підвезти? -Ні, дякую.
Я візьму таксі.
Ти й так дуже допомогла. Не гаятиму більше твого часу.
-Агов, Чикаго. -Прошу?
Це паркінг для адміністрації.
Для керівників.
Щоб ти знала, Чикаго.
Вибачте.
Нічого страшного, Чикаго.
-Деніс? -Так.
Потрібна допомога.
Гаразд.
-Він усередині. -Мені не можна всередину.
Мені й тут бути не можна.
Просто можете йому передати?
Звичайно.
Як ви взагалі мене знайшли й дізналися про мене?
Він написав про вас пісню.
Ну, вона була не про вас.
Вона була про те, як він хоче накласти на себе руки,
але в ній він сказав,
що єдина приємна річ — це те, де він знаходиться,
і те, що подружився на роботі з хлопцем на ім'я Деніс.
Бачила вас на сайті компанії.
Дякую, що приєдналися сьогодні.
Ранок нового дня.
Хвилюючого нового дня змін
і представлення нового, об'єднаного керівництва.
Хочу оголосити, що від сьогодні
голова відділу Леслі Кларет розділить зі мною керівництво
у всіх аспектах та всіх відділах,
пліч-о-пліч.
Привітаймо Леслі Кларета цього нового ранку.
Леслі.
Дякую, Лоуренсе.
Друзі, що ми робимо тут, у «МакМілані», перш за все?
Ми розробляємо складні системи доставки
-для можливості… -Ні!
Сідай.
Ні, справді.
Збиваємо людей з пантелику.
Ми створюємо кола.
Кола, яких не існує в природі, друзі.
Сонце? Ні.
Планети?
Не зовсім.
Кола бездоганні.
А нічого бездоганного в природі не існує.
У всього є недоліки.
Дещо видовжені.
Наші планети, сонце,
як і ми самі.
Але тут, у «МакМілані», ми створюємо їх.
І ми несемо їх у світ.
Досконалі форми по всьому світу.
Ми створюємо кола.
І все, про що вам варто турбуватись,
єдине, про що варто турбуватись, —
це одна маленька штука:
досконалість.
Годі вам.
Це лише ціль, зовсім не вимога.
Ніхто не ідеальний.
Але те, що мені треба знати,
треба бачити у вас —
це потенціал бездоганності.
Бажання бути бездоганними.
Стівене, Джоне, підійдіть-но.
Покажіть, як ви вмієте створювати досконалість.
Покажіть мені свою відданість
формі, яку ми з такою турботою вкладаємо у наш спільний світ.
Стівене?
Лейкмане?
Як щодо цього? Намалюйте своє найідеальніше коло.
Намалюйте у себе в голові, а потім перенесіть на цей екран.
Покажіть свою відданість
ідеальній формі.
Ідеалу.
То як справи, Джоне, у цей новий ранок?
Досить добре.
Знаєш, Джоне, минулої ночі
я замислився
як я відповім тобі цього ранку.
Цього нового ранку.
Добре.
Так, було добре.
Я думав:
«Може, одразу ж його звільнити?»
Сказати: «Не підходиш,
бо мене це місце турбує,
а тебе — ні, тож ти не підходиш.
Тож адьйос».
А потім я подумав:
«Та ну,
всі ми заслуговуємо на другий шанс.
Я це знаю, як ніхто!»
Розумієш?
Так.
Тож я подумав: «Я просто даватиму цьому парубку
легші завдання.
Почнемо з цього.
І будемо відштовхуватися.
Я попрошу молодика
просто намалювати коло.
І, можливо, у цій простій спробі показати себе якнайкраще,
можливо, він доведе мені, що гідний,
простим колом».
От яке враження на мене справило твоє коло, Джоне.
Йому бракувало зосередженості, амбітності, чіткості,
точності, відданості, пристрасті й чесності.
І ще…
Знаєш,
воно нагадало мені тебе.
Тож, виглядає так, що ти залишишся
до вихідного полювання на качок.
А потім, виглядає так,
що в тебе буде свій новий ранок
за межами нашої компанії.
Усього найкращого.
Ми помітили невідповідність витрат у вашому відділі.
Хотів би призначити зустріч,
за можливості, допоможете з цим
розібратися. Повторюю, Брент Педокс.
Головна бухгалтерія, доповнення 775.
Привіт.
Як справи?
Усе добре.
Джоне, я дізнався про ускладнення.
-Цей допит, ця поліцейська… -Так?
Має бути як по маслу. Не можемо лажанути.
Томе, привіт, ти просив мене звернути увагу на Еліс Тейлор?
Її сьогодні не було.
Не попередила, що хвора. Не прийшла.
То ти пам'ятаєш, як стояв поруч із колегою
в мить перед аварією.
Зорієнтуймося по цьому.
Що ти робив у той момент?
Джон сказав мені, що його співбесіда пройшла погано.
А я сказав йому, що моя — блискуче.
Спробував його підбадьорити, трясця.
Чоловіча розмова.
-Зрозумів. -І до теми.
Так.
Гаразд, а
що сталося далі того дня?
Потім ми просто стояли.
Тоді я відчув щось.
Джоне.
Джоне, дружина тут.
-Денісе. -Здоров, Джоне.
Джоне, йди-но сюди.
Ти в нормі?
Вибач, друже.
Я тобі ускладнив життя.
Не треба було взагалі намагатися допомогти.
Допоможи мені, Денісе, зараз.
-О, так! -Візьми цей кийок.
-Що? -Я тримаю кийок. Візьми його.
-Чому ти тримаєш кийок? -Просто візьми.
Продовжуй мене обіймати й візьми кийок.
Добре.
Він у мене.
Сховай кийок.
Сховав.
Тепер іди з ним геть.
Слідча наближається.
Я йду з кийком.
-Джон Лейкман? -Ага.
-Добрий ранок. -Добрий.
Детектив Аґата Альбан.
Я з відділу вбивств
у відділку поліції міста Люксембурга.
У мене є офіційні повноваження поставити вам декілька питань
з приводу вбивства
ввечері 11-го травня.
Вбивство Гектора Барроса.
Поговоримо сьогодні?
У мене сьогодні багато справ.
Це займе не більше години вашого часу.
Сьогодні у нас початок перехідного періоду.
Я намагаюся сьогодні все встигнути.
Сьогодні мені найзручніше.
Сьогодні мені найнезручніше.
Завтра для мене буде найзручніше.
Завтра для мене буде найнезручніше.
Камінь-ножиці-папір?
У чому полягає ваша робота?
У колах.
В якому сенсі?
У тому, що труби — це кола.
Я маю справи з трубами.
Ви дуже добре граєте.
Дякую.
Ви також.
Надзвичайно добре граєте.
Дякую.
Ви також.
Дідько.
Дуже шкода.
Відповісте на мої питання?
Ну, ми домовились, тож…
Так, домовилися.
Це буде, мабуть, у другій половині дня.
Зробімо це при першій же нагоді.
Звичайно.
КНИЖКА?
ЩЕ НІ.
АЛЕ ЩОЙНО ВОНА ТАМ БУДЕ, Я ЗНИКАЮ.
ПІСЛЯ ЦІЛОГО ДНЯ ДОСЛІДЖЕНЬ Я ВЗНАВ, ЯКИЙ ТРЕК
НАДАЄ МЕНІ НАЙБІЛЬШЕ СИЛ, ПОКИ Я ГАСАЮ
ЦІЄЮ ДИВНОЮ БІБЛІОТЕКОЮ.
ХОЧЕШ ЗНАТИ, ЯКИЙ ТРЕК Я ОБРАВ? ВІН ДУЖЕ КРУТИЙ.
НУ І ЯКИЙ?
«ROOT DOWN».
BEASTIE BOYS. АЛЬБОМ «ILL COMMUNICATION».
КЛАСИКА КРУТЕЛИКА РІКА.
ТАК, ЦЕ КРУТО.
НЬЮ-ЙОРК ТАЙМС
З НАБЛИЖЕННЯМ ВИБОРІВ У ІРАНІ ЗРОСТАЄ ПІДТРИМКА КАНТАРА ВЕЛЛІ
PANCHO LEFTY TOWNES ПРОТИ ВІЛЛІ
ҐРЕҐ12 ЗАЛЕЖНИЙ ВІД МУЗИКИ ДЛЯ: МІСТЕР БРУД
УСІ МОЖУТЬ ПОГРОЖУВАТИ В ІНТЕРНЕТІ.
Я ПРОПОНУВАВ ТОБІ ЗУСТРІТИСЬ БЕЗЛІЧ РАЗІВ, ЩОБ КОЖЕН ТУТ ЗНАВ,
ЩО ТИ СЦИКЛО.
ДО: ПАН БРУД ВІД: РОБ САПЕРСТАЙН
НОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ ВІД РОБА САПЕРСТАЙНА ПОДВІЙНА КРУТІСТЬ
Слухай, я тебе люблю
І сподіваюсь, у тебе все двічі круто
Сподіваюся, твоя дивна робота двічі крута
І твій старенький двічі круто поживає
Але мені треба з тобою дечим поділитись
Слухай, я тебе люблю
Але мені не двічі круто
І я помітив, що більше Не говорю цього зранку
Мабуть, тому, що знаю
Що ніколи цього не відчую
Тож пам'ятай, що треба впускати легкість
Як би мені не було важко
Пам'ятай, що ми випустили чудовий альбом
І я хотів подякувати
Просто мені боляче
І я люблю тебе
Па-па, Джоне
Уже пізно.
Зараз останній можливий час
відповісти на мої питання
і виконати вашу частину домовленості про допит сьогодні.
Вже йду.
Щось хочете сказати перед початком?
Так.
Кажіть.
Насправді я не промисловий інженер.
Творчий керівник Марія Цехмейструк і про допит сьогодні.