GUANGDONG, KINA EN MÅNAD TIDIGARE
Returer!
Om jag måste checka in den av nån anledning...
De gör slumpvisa kontroller med jämna mellanrum.
Om nån tittar i väskan på andra sidan...
Vad gör du?
Kolla. Här är hennes knäppa väska som har gått sönder.
Hon stal inte bara ett hundkoppel.
Det är minst fem saker här från listan med stulna föremål.
Ett akvarium,
en klarinett,
en skivspelare och annat skräp.
Vi har precis löst fem brott.
Coolt.
Ja, det är coolt.
-Ja? -Åh!
Hej, väckte jag dig?
Nej.
Vad gör du?
Jag opererar en groda bara.
Oj! Gör du?
Ja.
Vilken del?
Handleden.
Har de handleder?
Ja. Typ.
Jo, jag...
Jag visste inte att du skulle vara uppe. Du sa att jag inte skulle ringa.
Men jag bara...
Jag tänkte bara lämna ett meddelande om
att jag mår bra, och att jag hoppas
att ni mår bra. Jag trodde inte att du jobbade.
Jag jobbar inte.
Självklart sov jag, tror du att jag arbetar på en jävla groda vid midnatt?
Polisstationen?
-Ja. -Vilken då?
-Det finns bara en. -Och den är där?
De tog med väskan dit.
Ja, tidigt i morse, tillsammans med andra saker.
Andra saker...
Ni ska dit idag, för att höras. Ni män.
Ta den då.
Mitt namn står på den.
Det står John Lakeman på den.
På vadå?
På en av de där små grejerna.
Som man knyter runt handtaget.
Jag är väntad där idag. John Lakeman.
Det finns en väska som det står John Lakeman på där.
Med elva miljoner euro i.
Varför fyllde du i bagagelappen? Herregud!
Ja, ibland måste jag välja mellan dåliga alternativ.
Tänk om flygbolagen tappade bort den?
Då skulle ni bli förbannade på mig.
Vi skulle bli förbannade på dig, ja.
Ta tillbaka den.
Medan du är där idag, gör utfrågningen
som en vanlig industriingenjör.
Och ta väskan, så är det här över sen.
Så medan jag försöker verka vanlig
ska jag stjäla nåt från polisen?
Uppdraget har inte ens börjat, John.
Väskan måste fortfarande till Iran, det är grejen. Det svåra.
Vi har inte ens börjat.
Så hämta väskan.
Och orsaka inget rabalder, för du behöver täckmanteln i Iran. Okej?
Vem är det?
Leslie.
Vad är det med den där jäveln?
Gå in dit till Dennis.
Och vem är det nu igen?
Min rörledningsvän. Han vet om vår grej.
Okej, så bra.
Jag har fredliga avsikter.
Okej, hör på...
Jag går rakt på sak.
Jag börjar ärligt talat
förakta dig.
Jag börjar verkligen ogilla dig.
Jag behöver absolut stilla min gungande båt.
Så låt oss lugna den.
Jag menar...
Jag vet inte ens vem du är, vet du?
Jag skulle bara vilja veta vem du faktiskt är.
Ibland verkar du som två olika personer.
För mig.
Bra på rörledning, dålig på det.
Odelad uppmärksamhet, sedan helt kluven uppmärksamhet mellan
rörledning och Gud vet vad. Jag vill bara
veta vem du är egentligen.
Jag vet ju att du är John Lakeman.
Att du gillar John Lakeman.
Och jag gillar inte John Lakeman.
Så fyll i de tomma raderna mellan det du vet om dig
och vad jag vet om dig,
så att jag också kan gilla dig.
Jag tror jag kan det.
För jag är Leslie Claret.
Jag gillar Leslie Claret, och jag vet att du inte gör det.
Så jag fyller i de blanka raderna åt dig.
Här kommer det.
Jag är Leslie Claret, yngst av nio barn.
Pappa var... bogserbåtskapten.
Mamma var hemmafru, men en modern kvinna.
Hon studerade arkitektur som hobby.
Tog mig till Paris i Frankrike när jag var elva för att se Sacré-Cœur.
Jag ärvde mitt intresse för...
design och teknik från henne.
Okej. Nu är det din tur.
Jag heter John Lakeman.
Min pappa var...
också bogserbåtskapten.
-Lägg av! -Jodå.
-Så galet! -Ja.
Ser du, vi har nåt gemensamt.
Din mamma då, vad gjorde hon?
Mamma var också...
Bogserbåtskapten.
Oj!
Bröder och systrar?
Enda barnet.
Jaha, okej.
Som sagt, jag var en av nio.
Så att vara enda barnet låter ganska bra i mina öron.
Är allting bra?
Jag vill inte prata om det.
Okej?
Ja, visst.
Jag menar, jag känner inte ens dig och du är i mitt rum.
Jag går så fort han med tjejnamnet...
Och på grund av din son...
har jag fått herpes.
Tror jag.
Så...
Okej?
Kan du bara gå?
Jag vill ringa min fru och berätta det.
Jag vill berätta vad som har pågått. Alltihop.
Fan också!
Jag vill fråga dig en sak, John.
Vill du äta frukost?
I mitt rum, "Electress of Saxony"?
Frukosten är den måltid som...
Tja...
Det är den optimistiska måltiden, John.
Hela dagen ligger framför en.
Låt oss äta frukost.
Kul.
Det blir kul, John.
Hör du, kanske vi flippar ut och beställer allt möjligt.
Muffins, frukostbröd, etc.
Låter det bra?
Jättebra, Leslie.
Få se, vi har utfrågningarna om några timmar,
hos polisen. Vet du nåt om det där?
Nej.
Vi får se till att äta frukost innan dess.
-Om tio minuter? -Tio minuter.
John? Kan du komma hit?
Han här säger att han vill berätta allting för sin fru.
Han håller i telefonen nu.
Fan också.
Jag fick stånd.
Inte av att vara i ett rum med en sexarbetare.
Jag blev nog mest exalterad
över att hjälpa dig samla information.
Det ena ledde till det andra.
Jag fick inte ens nån info
om var tjejen på passet är. Jag fick bara herpes.
Lägg undan telefonen, Dennis.
-Heter han så? -Ja.
-Lägg undan telefonen, Dennis.
Jag måste berätta för henne.
Du kan berätta att du låg med en prostituerad. Det är okej.
Gör det. Men du får inte berätta om situationen du drogs in i.
Varför drogs han in i den?
Jag behövde hans kiss.
Jag måste berätta för henne!
Fattar du inte? Jag måste berätta alltihop.
Om hon tror att jag var inblandad i...
nåt globalt om Israel, kanske hon förlåter mig.
-Dennis, ge mig telefonen. -Nej. Fan ta dig, sir.
Kan du...
Kan du hugga honom i benet eller nåt?
Det har jag redan gjort. Det komplicerade bara saker.
Dennis?
Kan vi ta lite luft?
Nej. Jag vill ringa Audrey.
Vi borde gå ut och få lite luft, Dennis.
Nej. Jag vill ringa Audrey.
Den enda andra saken som jag kunde göra istället för det nu...
Det är att träna.
Dennis, sakta ner lite.
Löskokta ägg, quiche Lorraine, kallrökt lax,
varmrökt lax, eko-musli, färska grapefrukthalvor, grekisk yoghurt.
Ja. Hela baletten.
Lägg till muffins och frukostbröd etc.
Muffins och frukostbröd, etc?
Just det. Hela konkarongen.
Bort från mig. Jag vill inte ha dig nära mig längre.
Dennis, håll bara ut lite längre.
Sen kan du återgå till ditt vanliga liv.
Fan ta dig.
Alla de andra bedrar sina fruar på våra resor.
Jag har aldrig gjort det förut. Nånsin.
Så jag var inte normal. Jag var utmärkt.
-Nu är jag normal. Skitstövel. -Dennis.
Jag bryr mig inte om dig.
Jag pratar smörja nu.
Jag bryr mig om det. Jag är ledsen.
Men jag bad dig inte att knulla nån, killen.
"Killen"? Är jag "killen" nu?
Dennis, stanna.
Dennis.
Jag tvekar inte.
Blinkar inte.
Tänk dig nåt du inte tror att jag kunde göra mot dig,
för att vi är vänner.
Ja. Okej.
Jag kan göra det.
Fan ta dig.
Inte "fan ta dig" som att jag ska berätta för min fru. Det ska jag inte.
Bara fan ta dig.
För helvete!
Haupfhausens västeuropeiska tekniska samlingsbibliotek.
-Det måste vara den boken. -Ja.
"Strukturell flödesdynamik."
Det bör finnas ett gäng där. Sätt mitt namn i en av dem.
Tänker du säga att du var på biblioteket den kvällen?
-Ja. -Varför då?
Det måste jag.
Och det måste vara den boken?
-Varför? -Det bara måste det.
Min utfrågning är kl. 14.00.
Gör det innan dess.
Ja, visst. Lätt som en plätt.
Jag går direkt dit. Från A till B.
-Säg inte... Uttrycket sabbar mitt... -Förlåt.
Javisst. Jag förstår det.
John...
Jag blir förföljd.
Ibland. Här.
Du vet...
Det får du inte bli.
Inte idag.
Redo för vår utfrågning, John?
Jag antar det.
Jag har bestämt mina krav, John.
Jag vill diskutera dem nu.
Ursäkta?
Du är en lögnare, John.
En stor lögnare.
Och du ska inte ta mig för givet, John.
Jag vet saker om dig.
Jag kan bli pratglad.
Det skvallret skulle bli kostsamt.
Vad pratar du om?
Var fan var du?
Ursäkta?
Frukosten? Vad fan?
Skit också.
Jag väntade på dig i fyrtiofem minuter.
Jag beställde hela sortimentet.
Jag är ledsen.
Leslie...
Jag är färdig med dig.
Förstår du inte?
En man ber dig att dela en frukost.
Med en hel massa muffins, frukostbröd etc.
Han bjuder dig att dela den optimistiska måltiden.
Men du dyker inte ens upp?
Jag har fått nog av din professionella och personliga ringaktning.
Din brist på artighet
och din usla rörledning.
Du är en mystisk skithög, unge man.
Och jag har fått nog av dig.
Konstig energi här inne.
Mills...
Katalogisera de nya objekten.
Detaljerat.
Sedan lägger du dem i varsin låda.
Med sin dokumentation.
Ta sedan med deras inventeringspapper till bearbetningen.
Och ta lådorna till arkivet.
Naturligtvis, chefen.
Som alltid.
-Vad fan pågår här? -Det är barnens dag på arbetet.
Har ni något liknande?
Vadå?
Att ni tar med ert barn till arbetsdagen?
Ja. Fast jag gör aldrig det.
Goddag.
Ni kommer inte att bli förhörda idag
men vårt kontor samlar information
om mordet på Hector Barros,
33 år gammal, kvällen den 11: e.
Och vi har kommit fram till
att ni kan ha viktig information som rör fallet.
Om ni avböjer att delta i dagens utfrågning
kommer vårt kontor att ordna
ett obligatoriskt förhör
genom en förbindelseansökan
till era federala och lokala myndigheter.
Tack.
Ett mord?
En stor lögnare.
Vad fan pratar du om?
Du gick inte på University of Pennsylvania som du påstod i intervjun.
Du är en stor lögnare.
Jag har tipsat om dig.
Peter Icabod?
Ja.
Är ni redo för er utfrågning?
Ja.
Peter Cassius Icabod.
Ålder?
Femtioett.
Man.
Jag inser att ni är en man.
Ursäkta, jag är lite nervös.
Kvinnor gör mig nervös,
ända sedan...
Sedan vadå?
Ända sedan jag föddes.
Interagerade ni med nån flygplatspersonal
på Luxemburgs flygplats, den 11: e?
Nej.
Känner ni till om nån av era kollegor
interagerade med flygplatspersonal den 11: e?
Nej.
Var snäll och skriv följande.
"77 De Champlain."
Vi anhåller mannen för han är skyldig.
Var var ni på kvällen den 11: e
mellan kl. 19.00 och 21.00?
I ett möte med vårt europeiska anpassningsteam.
Er firma har varit i Luxemburg över 40 gånger de senaste tre åren,
och har aldrig kopplats till nån olaglig incident,
varken stor eller obetydlig.
Vad är annorlunda med resan er firma gjorde till Luxemburg den 11: e?
Den nya killen? Antar jag.
Det är allt.
En ny medlem i er resegrupp?
Ja. John Lakeman.
Ni ringde ett samtal kl. 19.10 till en kvinna som heter Beth Icabod.
Är det er fru?
Ja.
Ni sa tidigare att kvinnor gör er nervös?
Ja, det inkluderar min fru. Ja.
Jag anhåller er för att ni är skyldig.
Sätt inte på mig de där jäkla grejerna!
Vad mer gör er nervös?
Sängkläder. Hotellsängkläder.
Insekter.
Bara de tre sakerna?
En av mina kollegor.
Är ni rädd för en av era kollegor?
Ja.
Och varför det?
Han döljer något. Och pressen gör
hans beteende oberäkneligt.
Det skapar stress på vår arbetsplats.
Vilken kollega är det?
Kriminalpolisen vill träffa dig i förhörsrummet.
Lawrence.
Ange innehållet (om något).
Stroughs.
Dumpa skiten hos kjol- och strumpbyxavdelningen.
Som alltid.
Vart är ni på väg?
Till Kjolar och strumpbyxor.
Nej. Det är inte till någon hjälp.
Vi är upptagna på mordroteln.
Logga det korrekt.
Ta det till förvaringen.
Gå, gå!
Minns ni några ovanliga händelser eller ögonblick
som av nån anledning inträffade då ni var på flygplatsen?
Nej.
Var snäll och skriv följande.
"77 De Champlain."
Var var ni mellan kl. 19.00 och 21.00 den 11: e?
Jag underhöll två asiatiska unga damer.
På vilket sätt?
Jag har ganska stort ansvar.
Ibland, för att lindra stress, vill jag bli daskad och hånad.
Eller smiskad här och där.
Det är inget brott.
Nej, det är det inte.
Även där det är ett brott, är det nog inte det.
Amen.
McMillan är bankrutt.
Är ni medveten om detta?
Ja.
Är era kollegor medvetna om detta?
Nej.
Jag har hållit våra ekonomiska svårigheter privata,
för att låta vår resegrupp fokusera
och stärka oss genom vårt viktiga tredje kvartal.
Era kollegor tror att ni är här i Luxemburg
för att uppfylla ett kontrakt
med bolaget Denon för att tillhandahålla tekniska infrastrukturtjänster
i landet Iran, nästkommande år.
Stämmer det?
Nej.
Vi reser fram och tillbaka denna månad
och konkurrerar med flera företag
om kontraktet, för nästa år.
Vi konkurrerar om att få tillhandahålla tjänster.
Mina kollegor vet inte att vi konkurrerar. De tror att vi säkrade det.
Vilka tjänster?
Ett specifikt område.
Vadå för specifikt område?
Strukturell flödesdynamik.
Vad jag förstår är det fem företag i Luxemburg
just nu som konkurrerar om kontraktet inom det här speciella området.
Strukturell flödesdynamik L.G.Claret
Och era kollegor känner inte till detta?
Nej, det gör de inte.
Berätta om resegruppen.
Vad vet ni om dem?
Min resegrupp?
Dennis McClaren...
En vanlig man.
Leslie Claret,
en kämpe.
En stabil man.
John Lakeman...
Vad är det med John Lakeman?
Jag vet inte.
Jag vet inte mycket om honom. Förutom...
Förutom vadå?
En mästerskytt.
"Mästerskytt"?
Han är ovanligt skicklig på att hantera vapen.
Det är ungefär allt jag vet.
Hur länge har ni arbetat tillsammans?
Några veckor.
Är han er nyanställda?
Mannen som reste till vår stad för första gången den 11: e?
Ja.
Var arbetade han före McMillan?
Pentagon.
Beskriv det grundläggande arbetet.
Industriella rörledningar.
Vi skapar strukturell dynamik för att leverera saker från A till B.
Och vi tillhandahåller tjänster som rör sårbarheten hos denna förväntan.
Vilken förväntan?
Den enkla leveransen av något från A till B.
Vi samråder om hinder, utmaningar och osäkerheter...
"Strukturell flödesdynamik"
...som dyker upp under den enkla handlingen
att leverera något från ett ställe till ett annat.
För att nämna några få,
nötning, tyngdkraft, ofog, katastrofer,
inkompetens.
Samt erosion, sammandragning, utvidgning, och gyckel.
Har allt det där katalogiserats?
Ja, en del av det.
Vad sa du?
Ja, en del av det.
Jag frågade om allt detta har katalogiserats.
Nej, såklart inte.
Det är skitjobbigt.
Sätt det på kjol- och strumpbyxavdelningen.
Jag försökte. De sa nej.
De tycker att de är coola för att de arbetar med ett mord.
Jag vet.
Det är irriterande.
Jag kunde fånga killen på en sekund.
Jag med.
Kämpa hårdare för att kunna sätta skiten hos dem.
Eftersom de sa nej blir det ännu roligare.
Ja, du har rätt.
Eller
bara katalogisera det ordentligt och kom tillbaka.
Okej, visst.
De ska komma ihåg att tjejerna hamnat där på mordroteln
eftersom ingen dödar nån här.
Jag påminner dem.
Coolt.
Ja. Det är coolt.
I princip så finns vi på grund av den enorma svårigheten
i att transportera något alls från A till B.
Finns det andra företag som utför liknande uppgifter?
Fyra andra.
Och allihop är här. Som jag nämnde.
I Luxemburg.
"Strukturell flödesdynamik"
Stroughs!
Vill du se nåt coolt?
Det vill jag.
Vi sminkar chefens ansikte medan han sover.
Vi ska fotografera honom.
Vill du se det?
Ja, jag vill se det.
Jag är inte rädd för dig för att jag ser dig överallt.
Så jag tror inte att jag ser dig egentligen.
Kan jag hjälpa er?
Jag har gått vilse.
Ursäkta.
Vad kan jag hjälpa er att hitta?
Förhörsrummet. Jag är inbokad för utfrågning.
Tillsammans med min firma.
Tack.
Var var ni mellan kl. 19.00 och 21.00 den 11: e?
Jag åt middag på King Gerald.
Jag åt middag där.
Med?
Maurice Claire.
Denon-chef.
Och?
Bara vi.
Tack. Det var allt.
Men... Lakeman skulle ha varit där.
Var då?
John Lakeman skulle ha närvarat vid middagen.
Gjorde han inte det?
Det gjorde han inte.
Han kom dit sent.
Mycket sent.
Vilken tid?
Det måste ha varit efter nio.
Nån gång efter nio.
Vad var skälet till att han missade er middag?
Det var nån skit om hans väska.
Han förlorade den på flygplatsen.
Mr Dennis McClaren sa att John Lakeman var med honom precis innan han knivhöggs.
Menar ni att John Lakeman skulle ha träffat er direkt efter det,
men att han inte dök upp?
Det är vad jag säger.
Såg ni honom interagera,
ovanligt eller på annat sätt,
med nån flygplatspersonal den dagen ni anlände?
Nej.
Men...
Ja?
Men...
Han stannade kvar. På flygplatsen.
Vi åkte med pendeln och han stannade kvar.
Det var nåt med hans väska.
Så jag kan inte berätta vad han gjorde där.
Ni...
Ni ringde ett icke-fungerande telefonnummer kl. 19.00.
Ja. Det gjorde jag.
För att?
Tja...
Ja?
Det är numret till mitt tidigare hem.
Jag hade för vana
att ringa min fru
under varje reskväll, kl. 19.00.
Det gjorde mig fokuserad.
Jag fortsatte att göra det, trots att det
inte finns nån där längre.
Jag vet inte varför.
Ni alla ringde era hustrur kl. 19.00.
Ungefär.
Ja.
Det är väl en
affärsresegrej, antar jag.
Tack.
Tack så mycket.
Han är en skit.
Ursäkta?
Killen är en jävla skithög.
Det är allt.
Bara så att ni vet det.
Ha en bra dag.
DITT DRAG.
INGEN BOK. ALLA ÄR BORTA. LEDSEN. FAN.
Mr John Lakeman. Ni ska gå till våning två, förhörsrum 216.