‫שיקגו 2002‬
‫חג ההודיה‬
‫- אתה לא תדבר ככה בביתי! - רד ממני, לעזאזל!‬
‫- אין לך כבוד לכלום! - מה, לעזאזל?‬
‫תראו...‬
‫אני עובד קשה עבור המשפחה הזו.‬
‫אתם יודעים את זה.‬
‫כי אני אוהב אתכם.‬
‫אני אוהב אתכם.‬
‫אתם יודעים את זה.‬
‫גם אנחנו אוהבים אותך, אבא.‬
‫רק תפסיק להשתמש כל הזמן בקוקאין.‬
‫תתנהג כמו גבר.‬
‫אף-בי-איי‬
‫- מה קורה כאן? - לזלי, אנחנו יכולים לדבר?‬
‫מה קורה כאן? זאת החברה שלי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫לזלי, האדונים האלה רוצים לדבר איתך.‬
‫ההרגשה הדומה ביותר‬
‫לתחושה של הקוקאין היא...‬
‫היא זכייה, או...‬
‫לזכות בסכום כספי גדול,‬
‫למשל ב...‬
‫בלוטו, או בירושה.‬
‫וקוקאין טוב...‬
‫הוא כמו מגניבות טהורה ומרוכזת.‬
‫אתה נהפך למומחה.‬
‫בחור מגניב. בכל הנושאים.‬
‫ואתה רוצה להעביר הלאה את כל הידע שלך, מיד.‬
‫והיקום זוהר,‬
‫חדרים...‬
‫מקבלים צורה שקערורית מקסימה.‬
‫אני זוכר פעם אחת...‬
‫לאחר שצרכתי קוקאין במקום העבודה,‬
‫אני...‬
‫המזכירה שלי בת ה-30 ומשהו, שבעבר לא הסתכלתי עליה באופן מיוחד,‬
‫הייתה באמת...‬
‫יפהפייה למדי.‬
‫והיא הייתה נחמדה מאוד אליי.‬
‫היה לה חיוך מקסים.‬
‫והשדיים שלה היו נפלאים למדי.‬
‫ה...‬
‫תיאבון הזה לקוקאין הוביל לחוסר שיקול דעת שמחירו גבוה.‬
‫אני עומד למשפט‬
‫בגין מעילה מהחברה שאני‬
‫הקמתי כשהייתי בן 24.‬
‫המשפחה שלי...‬
‫כבר לא בקשר איתי.‬
‫הבוקר ישבתי בפארק,‬
‫בו ביליתי את הרגעים הטובים יותר בחיי‬
‫בחברת בני, הצעיר בזמנו,‬
‫החצי וייטנאמי.‬
‫וצפיתי בילד צעיר‬
‫מהנדס, ואז בונה בכוחות עצמו‬
‫טירת חול מופלאה.‬
‫ואז הוא קם,‬
‫ובשמחה‬
‫דרך עליה והפך אותה מחדש לגרגירי חול.‬
‫דיירים מעבר אחראים‬
‫למה אנחנו עושים זאת?‬
‫אני לזלי קלרט,‬
‫ואני לא יכול להפסיק לעשות משהו שמזיק לי.‬
‫תעזרו לי. בבקשה.‬
‫נעילה תוך חמש.‬
‫טוב, הצעדים מספקים לך סדר,‬
‫וזה מקנה לך בהירות.‬
‫מילווקי 2004‬
‫ומתוך הבהירות, אתה מוצא מטרה.‬
‫זה עיקר הסיפור.‬
‫לזלי, תקשיב,‬
‫אנחנו מכירים כבר זמן רב.‬
‫אתה היית השפעה אגדית בעידן המודרני של הצנרת התעשייתית.‬
‫נשמח לקבל אותך כאן, במק'מילן.‬
‫יהיה לנו לכבוד אם תעבוד איתנו במק'מילן.‬
‫אבל לזלי, אני חושש שתהיה תקרה.‬
‫בשבילך... לנצח, לזלי...‬
‫במק'מילן.‬
‫החותנת שלי מעריכה אותך מאוד,‬
‫אבל יש לה אחריות כלפי בעלי המניות שלנו.‬
‫בגלל ההרשעה שלך זה בלתי אפשרי להציע לך משרה‬
‫גבוהה יותר מאשר ברמת המחלקה.‬
‫היי, בוא נתחיל לעבוד.‬
‫מתי תרצה להתחיל? יוני?‬
‫אני מעדיף להתחיל מוקדם יותר,‬
‫כדי לחזור לעניינים.‬
‫בוא נגיד שתתחיל ברבעון השלישי.‬
‫אתה תסתדר עד אז?‬
‫אסתדר עד אז.‬
‫מק'מילן צנרת תעשייתית 2012‬
‫חניית מנהלים‬
‫פטריוט‬
‫גבר מק'מילן‬
‫זאת אשמתי. סליחה.‬
‫הנה הוא בא, סי-19.‬
‫זה כאילו החניה פשוט קוראת לו.‬
‫היא מזמנת אותו, סי-19!‬
‫הוא לא מסוגל להתנגד.‬
‫תראה, הוא מתמקם שם.‬
‫בבית השני שלו.‬
‫זין!‬
‫זין.‬
‫טוב, הוא עדיין צריך להציג את המצגת בפני דנון.‬
‫שלום, אני יוג'ין צ'או. אני מהנדס תהליך.‬
‫אני מצטערת. לא קוראים לו יוג'ין.‬
‫זה סבבה. אני בכלל לא עובד פה. אני רק מבקר את החברה שלי.‬
‫צעד גדול לאחור, סטיבן.‬
‫זה היה מביך בשביל שנינו, סטיבן.‬
‫שמי הוא יוג'ין צ'או.‬
‫סבלתי מפציעת ראש ממקור לא ידוע. אני עובד כעת.‬
‫סליחה.‬
‫זה בסדר. אתה פשוט...‬
‫נגמרים לי הרעיונות, אתה מבין.‬
‫שנכתוב אותו גם על היד שלך?‬
‫לא.‬
‫שקרן‬
‫אתה מוכן לקראת דנון?‬
‫לזלי, כן. היי.‬
‫בוא נקבע ב-14:00, בחדר הארבו.‬
‫נשמע טוב.‬
‫נהדר.‬
‫היי, בוא ננסה לחזור למסלול הנכון, אני ואתה.‬
‫בוא נעשה זאת.‬
‫בסדר. בהצלחה. נתראה בשעה 14:00.‬
‫21 שעות קודם לכן וושינגטון די-סי‬
‫עשינו חיים קשים לבלשית האירופאית שלך.‬
‫אני אמשיך לטפל בזה אחר הצהריים.‬
‫קרלסון.‬
‫- תודה לך. - טום, עזוב אותך.‬
‫בחייך. כמה פעמים עשינו את זה?‬
‫נקודה מנצחת.‬
‫עושה רושם שהיית צעד אחד מאחור.‬
‫בוא נשחק שוב.‬
‫נראה מי נמצא מאחור, בן זונה.‬
‫קרלסון, אתה מעמיד פנים שאתה עדיין בכושר?‬
‫- כן. - כן. גם אני.‬
‫אתה רוצה לומר, "הנקודה הבאה היא המנצחת", לפני שאחד מאיתנו יחטוף שבץ?‬
‫כן.‬
‫משחק טוב.‬
‫קרלסון, שוב תודה לך על העזרה.‬
‫טום, בחייך, ככה זה עובד. נעכב אותה.‬
‫- שמור על עצמך. - אני תמיד עושה זאת.‬
‫35 שעות קודם לכן לוקסמבורג‬
‫קיבלנו את כל האשפה ממלון ז'רלד?‬
‫זה הכול?‬
‫השקיות האלו?‬
‫כן. השקיות הירוקות מכילות את הזבל מחדרי המלון.‬
‫השקיות הלבנות מכילות את הזבל מהמטבח.‬
‫סופי ואני נעבור על האשפה מהחדרים.‬
‫סנדרין ולוסי,‬
‫חפשו באשפה מהמטבח.‬
‫חפשו כל דבר שיכול לקשר בין מקלרן לבארוס.‬
‫מה?‬
‫בזבל מהמטבח יהיו דברים כמו מפיות מלוכלכות וקשים משומשים.‬
‫באשפה מהחדרים יהיו קונדומים וחוטים דנטליים.‬
‫קונדומים. מעולה.‬
‫האשפה מהחדרים גרועה יותר.‬
‫כן, אני מעדיפה לטפל במטבח.‬
‫גם אני.‬
‫אבן, נייר, מספריים.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫דה שמפליין 77.‬
‫רשות לחקור את האזרח האמריקאי דניס מקלרן.‬
‫שלום, מינה, מאימא בשיקגו.‬
‫הדבר הראשון שלמדתי כאן...‬
‫הוא שאף אחד לא מדבר אנגלית כמו אבן רוזטה.‬
‫אני הלקוח כאן, לא אתה.‬
‫הייתי כל כך לחוצה לפני שהזמנתי ארוחת בוקר‬
‫שלא הזמנתי כלום,‬
‫פשוט הלכתי.‬
‫אני עובד כאן. מה אתה עושה?‬
‫אני אמורה לקבל צו גישה מקומית עכשיו.‬
‫צו שיתוף הפעולה הכתום של אינטרפול.‬
‫טוב, הכנו את הכתום,‬
‫אבל לא שלחנו אותו, כי ההודעה הכחולה‬
‫לקבלת גישה פדרלית, נדחתה.‬
‫הודעה כחולה‬
‫בסדר, ובכן, עכשיו אוכל לשלוח לך את הצו.‬
‫אולי את יכולה פשוט למסור לי אותו?‬
‫הטיסה שלי למילווקי יוצאת עוד שעה וחצי.‬
‫טוב, את מבינה, הוא בחדר הדואר. בחיים לא נמצא אותו.‬
‫הצו הכתום הוא כתום?‬
‫כן.‬
‫- זה כנראה יקל על החיפושים. - כנראה.‬
‫- זה הצו? - זה כנראה הצו. כן.‬
‫אני אהיה כנה איתך. קרלסון סונס,‬
‫מנהל אינטרפול בארה"ב, אמר, "תנו לזה להיקבר בחדר הדואר".‬
‫אנחנו גורמים לעיכובים כאלה כל הזמן‬
‫כשאנחנו ממש עסוקים.‬
‫אני לא חושבת שהוא ציפה שתקבלי את ההודעה הכחולה שלך.‬
‫כן, תודה. כבר הראית לי.‬
‫אז אני לא בטוחה מה אני אמורה לעשות כעת.‬
‫התקשרתי לקרלסון, נאמר לי שהוא הלך לשחק סקווש לפני חמש שעות‬
‫ושהוא לא חזר.‬
‫אני לא רוצה לעצבן את הבוס שלי בכך שאמסור לך משהו‬
‫שהוא היה רוצה שאעכב.‬
‫ואני לא רוצה לעצבן את הבוס שלי‬
‫בכך שלא אתפוס רוצח.‬
‫צו שיתוף פעולה כתום‬
‫נתראה בשעה 14:00.‬
‫- הארבו. - נשמע טוב.‬
‫אל תטעו.‬
‫איראן בעלת יכולות גרעיניות, היא לא איום שניתן לטפל בו.‬
‫היא תהווה איום לקיומה של ישראל, לביטחון אומות המפרץ‬
‫וליציבות הכלכלה העולמית.‬
‫הסיכון יהיה מירוץ חימוש גרעיני באזור,‬
‫וביטול האמנה לאי-הפצת נשק גרעיני.‬
‫היא כאן. - מ'‬
‫לכן קואליציה של מדינות‬
‫רואה בממשלה האיראנית כאחראית לדבר.‬
‫ובגלל זה ארה"ב תעשה את מה שהיא חייבת לעשות‬
‫כדי למנוע מאיראן להשיג נשק גרעיני.‬
‫וושינגטון די-סי 2017‬
‫ארגנתי תוכנית כדי להעביר סכום כסף‬
‫למועמד שיפעל כנגד המטרה של איראן עם יכולת גרעינית.‬
‫3 בפברואר 2017‬
‫אבל הפקדתי את הכסף‬
‫בידי הבחור השני.‬
‫והבחור הזה תכנן באותו זמן‬
‫להשתמש בו כדי להעסיק מומחה‬
‫שישלים את התוכנית שלהם.‬
‫לכן, במאי 2012,‬
‫אני הייתי במצב שבו ייתכן וחימשתי במו ידיי את איראן.‬
‫הסביבה החדשה תהיה מפתה.‬
‫יהיו דברים חדשים ומופלאים.‬
‫דחפים חדשים.‬
‫אבל האיסורים וההגבלות החלים עלייך נשארים כמו שהם.‬
‫אז אנחנו ננסה גישה אישית עם ההחלמה של סטיבן.‬
‫- נכון. - נארגן את התרגילים שלו לפי...‬
‫- בוא נגיד, הסרט האהוב עליו. - נכון.‬
‫אז התרגיל הזה הוא מדד מקיף‬
‫של מצב ההתקדמות של סטיבן בדרכו להחלמה.‬
‫הוא מערב זיכרון, יכולות מוטוריות ופעולות עריכה ברצף.‬
‫- אז התאמנתם על זה במהלך הצהריים? - כן.‬
‫- כן? - כן.‬
‫בסדר, בואו נראה איפה אנחנו עומדים.‬
‫היא רוצה לחקור אותי מחר.‬
‫אני אפספס את ציד הברווזים.‬
‫כשאנשים כמו דנון באים לבקר, אנחנו לוקחים אותם לסיבוב בביצה.‬
‫זה כיף. כדאי לך ללכת מחר.‬
‫זה חלק מלהיות גבר מק'מילן.‬
‫כן.‬
‫לא.‬
‫- למה? - כי אני לא רוצה לירות בציפורים.‬
‫היי, תקשיב.‬
‫תתמקד בחקירה הזאת, כי היא...‬
‫- היא אמיתית. - כן.‬
‫- זה הדבר האמיתי. - כן. "זה הדבר האמיתי."‬
‫אתה צריך לבוא לארוחת ערב. תעזור לי להתכונן לזה.‬
‫דנון, בעוד עשר דקות.‬
‫בהארבו.‬
‫מק'מילן‬
‫חדר הארבו‬
‫אתה יודע מי הוא?‬
‫גלוונייזד יונייטד.‬
‫- לזלי קלרט. - כמובן. מה איתו?‬
‫זה הוא לזלי קלרט.‬
‫אתה לזלי קלרט?‬
‫לפני מיליון שנים.‬
‫המייסד של גלוונייזד יונייטד.‬
‫זה היה לפני מיליון שנים. זה ג'ון לייקמן.‬
‫ג'ון יסביר על תוכנית ההתקנה באזורי טרור שלנו.‬
‫אתה חלק מהפרויקט הזה, משהו ב...‬
‫משהו בגודל הזה?‬
‫ובכן, זאת מחלקה מהותית במק'מילן.‬
‫אני מפקח עליה, אבל אני לא האיש המוביל,‬
‫אני לא האיש שעל הקרקע כי...‬
‫- כי אתה לזלי קלרט. - לא. תודה לך.‬
‫לא. כי אני זקן.‬
‫האריות הצעירים שלנו מטפלים בענייני היום יום.‬
‫אז, ג'ון, בוא נתחיל‬
‫וניתן להם את הסיור בתוכנית הטרור.‬
‫כן. חבר'ה...‬
‫היי. בואו נעשה זאת.‬
‫אז...‬
‫בואו נעשה את...‬
‫בואו נתחיל עם האמפלרים המוטלאים.‬
‫- אוי, חרא. - מה?‬
‫אנחנו לא משתמשים באמפלרים.‬
‫- אנחנו מה? - אנחנו לא יכולים לסנן.‬
‫בשום שלב במהלך ההעברה.‬
‫סליחה, חשבתי שזה ברור.‬
‫אנחנו לא דוגמים או מסננים עם אמפלרים או כל תהליך הטלאה.‬
‫טוב, זה בסדר, זה לא יוצא מן הכלל.‬
‫זה כנראה מהלך נבון.‬
‫ג'ון, תזרוק את תוכניות הסינון מהשבוע הזה ופשוט תדבר‬
‫על הפרטים של הדיפוזיה ללא הסינון השיטתית שלנו.‬
‫אתם יכולים לתת לנו רגע?‬
‫אני רק רוצה...‬
‫אני לא רוצה לחרוג מה...‬
‫אני רוצה לעבור על זה עם לזלי‬
‫כדי שלא ניתקע עם מוצרים שהם לא בני קיימא או בלתי זמינים...‬
‫לאורך הצנרת שלנו.‬
‫- כן. - אין בעיה.‬
‫לזלי, אתה מוכן לקחת את הפיקוד?‬
‫- אני לא רוצה... - מה אתה לא רוצה?‬
‫חשבתי שכל העסק יהיה מסונן.‬
‫זה לא סיפור. זה בסיסי.‬
‫- אני לא... - בסיסי.‬
‫אני לא מוכן להגשה לצנרת ללא סינון.‬
‫- אני מצטער. - ג'ון, מה לעזאזל?‬
‫זה בשגרה. בסיסי, בנאדם.‬
‫זה העניין. אני הועסקתי כדי לנהל מחלקה,‬
‫והעסקנו אותך כדי לעזור לי, ואתה ממשיך להיכשל בכך.‬
‫אתה נטל עליי,‬
‫ואתה משבש את הסדר החשוב‬
‫בו מק'מילן פועלת.‬
‫הדרך של מק'מילן. זה בסיסי, בנאדם.‬
‫בסדר.‬
‫אעשה את זה בעצמי.‬
‫אני אעשה עבודה זוטרה מזוינת,‬
‫עבודה שלא הייתה מגיעה לשולחן העבודה שלי כשהייתי בגילך.‬
‫כשניהלתי חברה בגילך, לא מחלקה מזוינת.‬
‫כי היה אכפת לי, והייתי טוב כי היה אכפת לי.‬
‫ואתה...‬
‫עושה רושם שלא אכפת לך, בן.‬
‫והשיבוץ לצוות הנסיעות מתפרסם ביום שני.‬
‫אל תטרח לבדוק אותו, לייקמן.‬
‫לוקסמבורג. כן.‬
‫- מתי? - מחר.‬
‫- יש לי משהו עם אפרם. - אני מצטער, אבל אתה נוסע.‬
‫אנחנו יודעים שמתרחש שם משהו רציני.‬
‫אשתו של הפיזיקאי באה מפלג מחמיר.‬
‫היא מעולם לא עזבה את ביתה ללא מלווה ממין זכר.‬
‫היא קנתה כרטיס טיסה ללוקסמבורג.‬
‫כרטיס אחד, ללא מלווה.‬
‫היא הולכת לקחת את הכסף.‬
‫ו...‬
‫ומה?‬
‫אנחנו...‬
‫- מה אני צריך לעשות? - אתה תעזור לג'ון.‬
‫כן. כלומר, כמובן.‬
‫- אני לא פה, אני פשוט לא... - למה אתה מהסס, בני?‬
‫מה? לא. אני לא מהסס. אני...‬
‫זה... אליס שאלה אותי מה ג'ון עושה,‬
‫והבנתי שאני בכלל לא יודע באמת.‬
‫אז איך אוכל...‬
‫אין לך אנשים? אנשים שמאומנים לזה?‬
‫אמרתי שאבקש ממך הרבה.‬
‫אני גם אבקש ממך לא לשאול אותי שאלות נוספות, אדוארד.‬
‫תארוז.‬
‫כן.‬
‫בסדר, אבא.‬
‫התחנה הבאה, שדה התעופה.‬
‫אלכסנדריה, מצרים‬
‫מטבח. יש בריכה קטנה מאחור. סטנדרטי.‬
‫- אנחנו יכולים לדבר מכאן. - בסדר.‬
‫במשך שעה, או יותר, באופן פתוח.‬
‫מה אשתך חושבת שאנחנו עושים כאן‬
‫בחניה, במשך שעה?‬
‫אמרתי לה שנרים משקולות.‬
‫אז כנראה כדאי שנרים משקולות‬
‫כי ניתן לשמוע את המשקולות במטבח.‬
‫איך הלך עם המצגת לדנון?‬
‫דפקתי את זה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫אתה חייב לצאת לציד הברווזים.‬
‫לנשק לו את התחת. ללזלי.‬
‫אני אטפל בעניינים שלי, בסדר?‬
‫החקירה הזאת מחר, אי פעם חקרו אותך?‬
‫לא.‬
‫אל תשתעל, תרעד או תיגע בפרצוף שלך.‬
‫- או לספר את האמת. - נכון.‬
‫יהיו שתיקות ארוכות, היא תנסה להלחיץ אותך במהלך הזמן.‬
‫יש משהו שמלחיץ אותך?‬
‫בדרך כלל, כמו רעב או...‬
‫- קפאין... - תאומות.‬
‫- "תאומות"? - תאומות. כן, הן מפחידות אותי קצת.‬
‫- הן מערערות אותי. - טוב, כנראה שזה לא יעלה בשיחה.‬
‫אבא, אימא אמרה שיושבים לאכול עוד 45 דקות.‬
‫בסדר. תודה, בנות.‬
‫מגניב, 45 דקות, אנחנו יכולים לעבוד על הרגליים.‬
‫אתה חייב לצאת לציד הברווזים, ג'ון.‬
‫כולם משתכרים, יש תחושת אחווה.‬
‫כולם נרגעים.‬
‫לך. תזכה בלזלי בחזרה.‬
‫יש לך תוכנית נוספת?‬
‫אני יכול לומר לך משהו, בכנות?‬
‫אתה די גרוע בענייני צנרת.‬
‫ואם אתה הולך להיות גרוע בתכנון צנרת, וגם לא תירה בציפורים,‬
‫אתה לא תהיה גבר מק'מילן.‬
‫קרוב לוודאי שלזלי יפטר אותי שם.‬
‫לזלי לא יעשה זאת. לה קרוי עושה דברים כאלה.‬
‫הוא תמיד עושה את זה. הוא טוב בזה. הוא מנהיג טוב.‬
‫אולי לורנס יפטר אותך,‬
‫אבל לא לזלי, באופן אישי.‬
‫אתה חייב לצאת לציד הברווזים הזה.‬
‫ככה אני רואה את זה.‬
‫אתה סגור על הגרסה שלך, נכון? למחר.‬
‫ג'ון, אולי אתה חושב שאני משעמם או נורמלי, או לא משנה מה,‬
‫אבל אני לא טיפש. אני יודע עד כמה זה חשוב לך.‬
‫אני לא רוצה לירות בברווז‬
‫נשקים נצורים. זיכרו לא להאכיל את הכלבים.‬
‫מה קורה, ריצ'י ריץ'?‬
‫בסדר, בואו נלך לביצה. תמצאו לכם שותף לביצה.‬
‫ובואו ננסה לא להפיל את הרובים שלנו.‬
‫בסדר, ריצ'י ריץ'?‬
‫לזלי?‬
‫אולי נוכל להסתובב לנו קצת בביצה?‬
‫איכבוד הוא שותף הביצה שלי. אז, לא.‬
‫מה שם המשפחה שלך בכלל?‬
‫- פיטר? - איכבוד.‬
‫זה...‬
‫- חשבתי שזה כינוי. - לא.‬
‫בסדר.‬
‫למה חשבת שהוא כינוי, ג'ון?‬
‫ג'ון?‬
‫תרצה קצת מים?‬
‫למה?‬
‫כדי לנקות את הגרון.‬
‫אתה משתעל.‬
‫"משתעל"? זה לא נחשב.‬
‫החקירה עוד לא החלה.‬
‫לא אשתעל במהלך החקירה.‬
‫טוב, איך אתה יודע?‬
‫פשוט יש לי מודעות עצמית חזקה.‬
‫בסדר. בוא נתחיל.‬
‫שלושים שנה. מעולם לא ראיתי את זה.‬
‫כן. אני יודע, זה מוזר.‬
‫עשר ספרות על כרטיס ביטוח לאומי.‬
‫כן.‬
‫- אתה רוצה להתקשר אליו? - כן.‬
‫הגעת ללוקסמבורג ב-11 בחודש?‬
‫- כן. - מה חשבת?‬
‫על...?‬
‫לוקסמבורג.‬
‫היא... אהבתי אותה.‬
‫- אהבת אותה? - כן.‬
‫אהבת להידקר ברגל בלוקסמבורג?‬
‫לא. לא את החלק הזה.‬
‫איזה חלק?‬
‫פשוט...‬
‫את הטירות ודברים כאלה.‬
‫בירה קרה, לזלי?‬
‫לא... לא. הבאתי בירות משלי.‬
‫- לזלי? - כן.‬
‫רציתי לומר לך,‬
‫אני מכבד את הדרך בה אתה מנהל את המחלקה.‬
‫נהדר. תודה, ילד.‬
‫תתאר את מה שקרה לפני הדקירה שלך.‬
‫הלכתי...‬
‫היה חשוך מאוד,‬
‫דמות הופיעה מולי.‬
‫בשנטליין?‬
‫בשנטליין.‬
‫והסתכלתי בטלפון שלי,‬
‫וכשהרמתי את הראש נראה כאילו הדמות מנסה לעקוף אותי.‬
‫והיא התנגשה בי ואני אמרתי, "היי, בנאדם, זהירות".‬
‫הדמות זזה לשמאל, ואז, למרבית הצער,‬
‫אני זזתי לימין, ואז הדמות זזה לימין, ואז‬
‫עמדתי בדרכה. ונראה לי שהדמות חשבה בטעות‬
‫שאני מנסה לחסום אותה, ואז...‬
‫הדבר הבא שאני זוכר הוא כאב חד בירך שלי.‬
‫נדקרת?‬
‫כן.‬
‫כן. ואז הלכתי‬
‫לבית החולים, ואז הלכתי לארוחת הערב,‬
‫ואז הלכתי לחדר שלי, ואז עשיתי כושר.‬
‫אם אתה רוצה שהוא יפוטר, הוא יפוטר.‬
‫אעשה זאת אחר הצהריים.‬
‫- זה פשוט ש... - כן. הוא לא הופיע לארוחת ערב.‬
‫כן. כלומר, הוא דפק את ארוחת הערב...‬
‫כן, אני אתן לו את הנאום בסירה הקטנה.‬
‫מה היה היעד של ההליכה שלך כאשר הותקפת?‬
‫התהלכתי,‬
‫פשוט נהניתי מאתרי התיירות שלכם,‬
‫מהטירות שלכם, עם החבר שלי, ג'ון.‬
‫"ג'ון"?‬
‫לייקמן.‬
‫גיחה אחרונה. ואז נתחפף.‬
‫- בסדר. - ריצ'י ריץ', ביצה מערבית.‬
‫אתם תלכו מזרחה ודרומה.‬
‫תצטוותו, כולם.‬
‫ג'ון?‬
‫אתה רוצה להצטרף אליי?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, ג'ון.‬
‫ומה היה היעד של החבר שלך?‬
‫טיילנו יחדיו.‬
‫אבל הוא לא היה איתך כאשר נדקרת?‬
‫לא.‬
‫למה הפסקתם לטייל יחדיו?‬
‫אני חושב שהוא הלך להתכונן לקראת פגישה.‬
‫היכן?‬
‫אני לא יודע.‬
‫בחזרה לחדר שלו, יכול להיות.‬
‫עשית שיחות טלפון בסביבות זמן התקיפה שלך?‬
‫- כן. - למי?‬
‫לאשתי האוהבת.‬
‫שמה?‬
‫אני לא יכול... אלוהים אדירים!‬
‫מה... אודרי.‬
‫אלוהים. אודרי מקלרן.‬
‫סליחה.‬
‫אתה מוכן לרשום את מה שאומר על פיסת נייר?‬
‫שבעים ושבע...‬
‫דה שמפליין.‬
‫דה שמפליין 77‬
‫אני נסעתי עד לכאן כי איש נוסף נדקר‬
‫במרחק מספר רחובות ממקום התקיפה שלך.‬
‫באותו הערב,‬
‫בתוך שעה‬
‫והפצעים שלכם בגודל דומה.‬
‫תקיפות מהסוג הזה אינן נפוצות בעיר לוקסמבורג.‬
‫- אני לא יודע על זה דבר. - זה מפתיע אותי.‬
‫אתה קראת את העיתון שלנו בבוקר שלמחרת.‬
‫הייתה על כך כתבה.‬
‫בעיתון הבוקר שלנו.‬
‫התכוונתי... שום... שום דבר חדש.‬
‫כן, שמעתי על הרצח. אני זוכר‬
‫שחלק מהצוות דיבר על כך בלובי,‬
‫וקראתי את העיתון‬
‫רק כי קיוויתי שאלמד משהו על התקיפה שלי.‬
‫אולי הייתי מקבל פרטים נוספים לגבי התקיפה שלי, אבל זה לא קרה.‬
‫לא הופיעו עובדות נוספות‬
‫שעזרו לי להבין יותר טוב‬
‫את המקרה שלי.‬
‫תודה לך.‬
‫זה הכול.‬
‫אני מעריכה את הזמן והעזרה שלך לחקירה שלנו.‬
‫אני מצטער שלא יכולתי לעזור יותר.‬
‫אני לא מהסביבה, ג'ון.‬
‫כן.‬
‫אני ממונטריאול.‬
‫צנרת, נישאתי לתוך זה.‬
‫אבל אתה יודע, אנחנו מצליחים‬
‫כי שכרתי אנשים טובים‬
‫ואפשרתי להם להנחות ולהנהיג את המחלקות שלהם.‬
‫מגניב.‬
‫כן. זה באמת מגניב.‬
‫מעולם לא החזקתי נשק‬
‫עד שבאתי לכאן.‬
‫באמת. למעשה,‬
‫מעולם לא פגעתי בציפור מאז שאני כאן.‬
‫טוב, ניתן ליהנות מדברים אחרים.‬
‫אני נהנה מלהסתכל על לורי.‬
‫לעתים תכופות.‬
‫אני מניח שזה כמו התחביב שלי.‬
‫- כן. - פגשת אותה?‬
‫היא כאן עם החבר שלה.‬
‫דיק.‬
‫כן.‬
‫שתיתי כמה בירות, כדאי שאפסיק לדבר.‬
‫- בסדר. - אני חושב שאני אוהב אותה.‬
‫אני בטוח שאני אוהב אותה והיא לא מסתכלת לכיוון שלי.‬
‫אני מפחד לפני שאני לוחץ על ההדק.‬
‫אני לא אוהב להחזיק אותו, הוא מסריח וזול.‬
‫אני מניח שזה שונה אם אתה משתמש בנשק‬
‫כנגד חיה אם אתה האדם שהמציא את הנשק.‬
‫אבל אם פשוט קנית אחד בחנות,‬
‫כלומר, אפשר לחשוב, נכון?‬
‫עדיין...‬
‫עדיין מה?‬
‫עדיין הייתי רוצה לירות בציפור יום אחד.‬
‫כי כשאני אופטימי, אני חושב,‬
‫ובכן, אולי לורי פשוט לא חשבה עליי.‬
‫כי אנחנו באים משני עולמות שונים.‬
‫ובימים האלו אני חושב שאם אירה באחת מהציפורים הללו‬
‫באחת מהיציאות הללו,‬
‫אולי היא תגיד, "היי, לורנס לא בא מכוכב אחר.‬
‫"הוא מסוגל ללכלך את הידיים שלו.‬
‫"היי, תראו אותו.‬
‫"היי, בוא נתנה אהבים עכשיו."‬
‫אבל אני תמיד חוזר בלי כלום.‬
‫החבר שלה לועג לי בגלוי, וזה הופך אותי,‬
‫טוב, להיות מאוד שונה מלורי.‬
‫ג'ון, לזלי אומר שאתה מתקשה להתאקלם‬
‫במק'מילן.‬
‫אכפת לי מהחברה הזאת, אז רציתי להזמין אותך‬
‫לסירה הקטנה הזאת, ולהבין למה זה לא מסתדר,‬
‫ואולי למצוא דרך בה נוכל להיפרד ללא כעס.‬
‫שאתה ומק'מילן תיפרדו.‬
‫לי אין כלום.‬
‫היי, תראו את זה, מזדיינים!‬
‫פוצצתי אותם. הייתי אומר שהם היו במרחק אלפי מטרים.‬
‫אולי לא אלפים, אבל בחיי, הם עפו גבוה!‬
‫- ממש... - כלומר, כן.‬
‫למה שהוא יקנה מכונית אם הוא יכול לקנות משאית?‬
‫שתי יריות. שני ברווזים!‬
‫זה מוצא חן בעיניך? מזדיין טיפש שכמותך.‬
‫כן, אתה כן. אתה מת על זה.‬
‫בדיוק כפי שאני אוהב...‬
‫בדיוק כפי שאני אוהב את החברה הזאת‬
‫ואתכם, ואת הבחור הזה כאן. בוא הנה.‬
‫הגבר שלי. גבר מק'מילן.‬
‫אתם מוכנים ליהנות בלוקסמבורג?‬
‫לייקמן לא נוסע ללוקסמבורג.‬
‫טוב, זאת לא החלטה מחלקתית, לזלי,‬
‫זאת החלטה ניהולית, וכן, הוא נוסע.‬
‫יש בצעיר הזה משהו.‬
‫בואו הנה, גברי מק'מילן שלי.‬
‫הוא לקח את זה בסדר.‬
‫נלך למשחק כשאחזור.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה משם כדור שלג.‬
‫בסדר.‬
‫- אתקשר אלייך משם. - למה?‬
‫רק כדי, את יודעת, לעדכן.‬
‫בסדר.‬
‫- בסדר, ביי. - ביי.‬
‫אנחנו יכולים לעבור על זה שוב?‬
‫אז כל מה שהיית צריך כדי לטפל בכול בנסיעה הזאת‬
‫מועדון כדורגל ג'ייוויק סנדס 2012-2011 לו"ז שידורים‬
‫עם כל מה שמתרחש בלוקסמבורג,‬
‫מאה שבעים אלף דולר,‬
‫תשעה גלילים של סרט הדבקה,‬
‫ולוח השידורים של נבחרת הכדורגל האנגלית,‬
‫ג'ייוויק סנדס.‬
‫כן.‬
‫וכיסא לפה היה יכול לעזור לי.‬
‫כן. אנחנו עובדים על זה.‬
‫אז איך הלך עם הברזילאים?‬
‫בסדר.‬
‫הם ידעו ג'ו ג'יטסו, נכון, ג'ון?‬
‫ג'ון?‬
‫מה?‬
‫נכון?‬
‫כן.‬
‫אתה רואה,‬
‫אני לא מבזבז את הזמן שלך, בחור.‬
‫אני הצוות לעניין.‬
‫דה שמפליין 77‬
‫ג'ון, אני חושב שהחקירה הלכה בסדר.‬
‫היא שאלה אותי משהו אחד עליך, וזהו זה.‬
‫לאן הלכת כשהתפצלנו.‬
‫לך לנוח.‬
‫אני צריך שתבריח 170,000 דולרים דרך שדה התעופה מחר.‬
‫דה שמפליין 77‬
‫תודה שנתת לחבר שלי להיכנס.‬
‫כל כלב בעל תפקיד מוזמן.‬
‫- כלבים בעלי תפקיד? - כן.‬
‫מחמם את הלב.‬
‫כן.‬
‫מותק, זה הכלב שלך?‬
‫אנחנו סתם מבלים.‬
‫טוב, אני יודעת קצת מה עושים הכלבים הללו. הם כלבי רכב"ע.‬
‫מה זה?‬
‫רעב, כועס, בודד, עייף.‬
‫הם מיועדים לקורבנות טראומה או למכורים,‬
‫מי שעלול להישבר.‬
‫טוב, כשהם חווים את כל זה בו זמנית, כשהם רכב"ע,‬
‫טוב, זה מה שקורה, הם נשברים.‬
‫הם אמורים לחוש זאת לפני שזה קורה.‬
‫הם מנסים להרגיע את המטופלים שלהם כשהם צריכים לישון,‬
‫ולאותת להם כשהם צריכים לאכול, דברים שכאלה.‬
‫כדאי שתחזיר אותו למקום בו הוא אמור להיות.‬
‫כן.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫בוא.‬ נכון.‬