Vi kan prata.
Förlåt, musiken ger mig huvudvärk.
Ursäkta mig.
Om jag får be?
Ja, musiken, just det. Snälla, bara... Sänk.
Nej, mer, mer, ja.
Vi behöver inte göra det här.
Jag trodde att du ville.
Det gjorde jag. Det gör jag.
Du har redan ordnat allt.
Du kommer att tycka om det.
Att dricka te, det blir en konstform.
Det är otroligt, det är så...
De små detaljerna... Det är fantastiskt.
Och legenden berättar att det var en munk, som hette Daruma,
som var vaken i sju år och en dag så somnade han.
Han blev så ursinnig
att han skar av sig ögonlocken och kastade dem i jorden,
och på den platsen växte en teplanta.
Vi kan prata om nåt annat.
Okej.
Du berättade inte vad du gjorde igår kväll.
Jag antar att vi har mycket att prata om.
Maestro DeSousa?
Jag är miss Aki, er tolk. Varsågoda, den här vägen.
Allt är förberett för er och er gäst.
Varje detalj i en japansk trädgård är omsorgsfullt planerad.
Från färgen på mossan, till dammens form, till stenarnas struktur.
Och att se landskapet i miniatyr
hjälper dig att reflektera över livets förgänglighet,
att utveckla en attityd av uppskattning och en medvetenhet av skönhet,
vilket är centralt för ett liv väl levt.
Ursäkta, jag har aldrig gjort det här förut.
Är det nåt jag behöver veta om teceremonin?
Koka vatten, brygga te och dricka det. Det är kärnan i ceremonin.
Jag sa ju att det var häftigt.
Det här är mrs Kimura, vår Teishu.
Hennes familj har utfört teceremonin i flera, flera generationer.
Vi tvättar händerna och munnen för att rena sinnet och själen.
Varsågoda.
Varje del av teceremonin
är skapad för att främja harmoni, respekt, renhet och lugn.
Ni kommer att se att tekonsten är mycket enkel.
Placera kolet, så att vattnet värms upp,
arrangera blommorna som de står på ängen,
ge dem till den person som du visar störst hänsyn.
Dela sedan på en ljuvlig kanna te.
Det här skapar en nära koppling,
så att hindren mellan oss plockas ner.
Buddhisterna säger att det är största orsaken till vårt lidande.
Ska vi gå in genom kattluckan?
Dörren är liten så att alla är på samma nivå när de dricker sitt te.
-Rör inte de svarta strecken. -Varför inte?
Ifall en ninja skulle gömma sig under huset
och sticka upp sitt svärd genom mattan.
Det finns alltid en nisch i terummet,
med kalligrafi och färska blommor, som reflekterar årstiden.
Varsågod och sitt.
Så den här bonaden, vald av mrs Kimura för just det här ögonblicket,
har texten: "Ichi go ichi e."
Det betyder: "Ett liv, en möjlighet."
Att vara närvarande för varann
och ge full uppmärksamhet till den här stunden och upplevelsen.
Ta av alla smycken, tack.
Det är för inte ägna sig själv onödig uppmärksamhet.
Hör ni hur vattnet låter?
Det kallas Matsukaze eller "tallvindpust".
I ceremonin använder vi inga termometrar,
men vi vet när vattnet är klart
för det låter som vinden som susar i tallarna.
Det här är en traditionell hälsningsfras som betyder: "Jag vill servera er te."
Mrs Kimura har gjort sötsaker åt er. Varsågoda.
Ta tallriken i vänster hand.
Och ni kan dela den med träkniven, om ni vill.
Låt det väl smaka.
Det är som en liten kudde från ett dockhus.
Mycket orgastiskt.
Och eftersom du är första gästen, tar du skålen och ställer den bredvid.
Sen säger du till din gäst:
"Ursäkta mig för att jag börjar före dig."
Ursäkta mig för att jag börjar före dig.
Och sen säger du:
"Tack. Nu ska jag dricka ditt te."
Tack. Nu ska jag dricka ditt te.
Ta skålen i vänster hand.
Vänd på den något,
eftersom det är artigt mot krukmakaren att inte dricka från den bästa sidan.
Och sen säger du tack i ditt hjärta och läppjar lite.
Och så dricker du upp resten.
Och sista droppen, kan du sörpla.
Hai Lai!
Det här teet är fantastiskt, visst?
Äntligen kan vi prata.
Jag vill inte prata om gårdagskvällen.
Jag vill inte heller prata om den, nej.
Jag vill prata om imorgon kväll.
Jag vill prata om kvällen efter den kvällen.
Jag vill prata om två veckor plus en kväll.
Med allt som händer i mitt liv just nu,
måste jag säga att jag känner sån belåtenhet
över att vara din pojkvän.
Inget gör mig lyckligare. Jag behöver inte mer.
Vi behöver inte den där galna kasta-sig ut-genom-fönstret-kärleken.
Eller hur?
Jag har redan haft den kärleken, och den är... Jag vet inte.
Jag är mer för ett mjukt och bekvämt
"jag kan vara din pojkvän"-förhållande.
Det är precis vad jag vill ha.
Jaså? Det är så bra.
-Du verkar förvånad. -Bara lite, ja.
Varför då?
Jag vet inte.
Jag kände att du kanske skyllde på mig för att du förlorade tävlingen eller nåt.
Vadå? Nej, nej. Du gav mig inget annat än stöd.
Verkligen? Det är jättebra.
För jag tänkte att du ville ha nåt av mig som jag inte kunde ge.
Det är fantastiskt att du känner på det sättet.
Vem?
Du.
Vänta lite. Nej, Hai Lai.
Gör inte så här, det här är redan nog psykedeliskt.
Jag är inte den verkliga Hai Lai.
Hon sitter i terummet.
Jag är bara den Hai Lai du tänker på, jag säger vad du vill.
Och det här var bara på låtsas?
-Var ärlig mot henne. -Jag är alltid ärlig mot henne.
Berätta om din biologiska behov, att du inte kan sova ensam.
Hon vet att jag inte kan sova ensam.
Vi trivs ihop, vi skrattar.
Vi gillar att ligga i sängen, du och jag, mycket, eller hur?
Det gör vi.
Jag behöver bara nåt mer.
Vadå?
Vi kan väl bara vara tillsammans, du och jag, du vet?
Inga problem, ingen dramatik.
Du gillar ju pojkvän-flickvän-grejen, eller hur?
Hai Lai?
Du sabbade det.
Du kan inte säga till en tjej att du inte är djupt, galet kär i henne.
Det är lugnt, med äkta flickvänner och pojkvänner kan man säga allt.
-Det är det som är grejen. -Nej, hon sa det, du lyssnade inte.
Hon behöver nåt mer. Jag kände att hon gled bort.
Hon gled bort
för det är så man kommer till en plats dit man vill gå på den här platsen.
Ni två måste utvecklas tillsammans.
Jag vill inte utvecklas. Nej!
Nej, jag vill...
Jag tycker om den här Hamletiska krisen just nu. Jag gillar det.
Jag gillar trösten hon ger mig.
Vad är det för fel på det?
"Trösten"?
Det är det värsta ordet för en artist, så vitt jag vet.
-Du måste växa upp. -Säg inte åt mig att växa upp.
Jag går bara igenom en jobbrelaterad kris just nu.
Allt är bra. Du försöker förvirra mig.
Var i helvete är vi? Och vad för slags fantasi är det här?
Det är min hjärna.
Jag dricker te. Det är lugnt. Det är ingen stor grej.
Jag ville säga en sak,
och du vet antagligen redan svaret, men...
Du har ett vackert, spirande förhållande
med en extraordinär, talangfull ung kvinna.
Men du måste ta det ett steg längre.
-Jag gillar det som det är. -"Som det är"?
"Som det är", det är dödsstöten. Du måste utvecklas.
Du måste hitta helt nya erfarenheter.
Självklart måste du ha stake.
Jag har stake.
Okej, och som man,
måste du uppleva glädjen att hålla ditt eget barn i din famn.
Att hålla dem, lukta på dem, leva ditt liv genom dem,
även om de skiter ner alla dina fingrar.
Och jag vill att du får det nu.
Jag har tänkt på det. Men kanske inte nu.
Jo, nu. Det är dags.
Hör på, du blir inte yngre.
Ditt ansikte börjar att vissna, förstår du?
-Nej. -Jag har bara en fråga till dig.
Är det här vad hon vill också?
Självklart.
Självklart är det här vad hon vill.
Det har sagts att en skål te är universum mellan handflatorna.
Ja.
Ja, jag håller med.
Ställ skålen framför dig.
Och sen säger du...
Och så...
Hallå?
Hallå!
Jag är fanimig förbannad!
Jag ville vinna tävlingen!
Jag borde ha vunnit!
Jag är redo för nåt nytt. Nåt stort!
Det här är min jävla stund i livet!
Jag vill förlora mig i vin och främmande marker och främlingar.
Och jag vill vara galningen för en gångs skull.
Jag vill vara galningen.
Och jag vill slippa bry mig om att jag sabbar nån annans dag,
så länge som det gynnar min konst!
Vad i helvete? Lugna dig.
Herregud, Lizzie. Jag önskar att du var här.
-Du har tappat kontrollen. -Jag är så förvirrad.
Vad är problemet? Han avgudar dig.
Ni har kul ihop. Han lagar din frukost.
Du undervisar honom, du lär dig av honom. Vad mer vill du ha?
Ingenting.
Men det handlar inte om honom, utom om mig. Jag tappar bort mig själv.
Eller så är du bara rädd.
Och du lutar dig mot en romantisk kliché
om att du inte kan vara dig själv utan att bli ensam.
Jag kan finnas där för nån senare. Just nu måste jag fokusera på mig själv.
Varför inte nu? Det är det här ögonblicket som spelar roll, eller hur?
-Ett liv, en möjlighet. -Jag vet.
Vem mer i världen är mer dynamisk, mer karismatisk?
För att inte nämna det bästa sexet som du har pratat om.
Vem har du mer koppling till,
som är mer engagerande, roligare att vara med,
mer kunnig om musik, och mer passionerad om konst?
Alla saker som du vill ha i ditt liv.
Inte en enda.
Jag tycker att du ska engagera dig på ett djupare, galnare sätt.
Det vore modigt och vackert.
Du har rätt.
Om du väntar för länge, försvinner han.
Vi hör ihop.
Charmerande tanke.
Men du kommer aldrig att få honom, inte helt.
Fortsätt, engagera dig.
Men förvänta dig inte samma sak från honom.
Tro mig, du är inte hans typ.
-Du är som en kudde. -"En kudde"?
Okej, jag pratar bara med min vän nu.
Han behöver glöd!
-Glöden hos en djupare, mer galen kärlek. -Okej.
Som vi hade. Kanske fortfarande har.
Vad menar du?
Jag menar att du är för mycket en mus.
Du är inte galen nog.
Dra åt helvete, din pretentiösa jävla skitstövel.
Ja, dra åt helvete!
Har du problem med henne, har du problem med mig.
Om jag inte avlagt ett löfte om ickevåld...
Då hade jag fortfarande haft kniv.
Hörni. Hörni!
Om du inte redan är galen,
om du stannar hos honom, tro mig, då kommer han göra dig galen.
Se på mig.
Du gör alla kvinnor som är med dig lite tokiga.
Nej, Hai Lai, lyssna inte på henne.
Jag är inte sån längre.
Kom. Jag måste säga en sak.
Jag är ledsen, Hai Lai.
Du klarade dig så bra i tävlingen och jag förstörde för dig.
Du borde ha vunnit.
Nej, jag gjorde det själv. Jag fick panik.
Jag ville inte vara där och jag kunde inte stanna i ögonblicket.
Och det händer alltid mig.
Alltid?
Inte alltid. Bara när det verkligen betyder nåt.
Nu frågar ni: "Får jag se tebehållaren och teskopan, tack?"
Ni kan se små kullar och dalar,
formade av skopan när den tas upp ur teet.
Det är som bambu.
Från skogen.
Det är därför te tar en livstid att bemästra.
Allt berättar en historia.
Är det här verkliga du, Hai Lai, eller är det jag som tänker på dig?
Det är verkligen jag.
Jag har tänkt på så mycket på sista tiden.
Det känns som jag får ett nytt perspektiv.
Och jag lär mig nya saker om mig själv.
Jag med.
Det är så mycket jag vill säga dig.
Inte nu.
Var bara här med mig.
Håll om mig.
Jag har aldrig sagt det här från hjärtat.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Uppriktigt.
Lyssna.
Det är Concerto i C.
Du spelade det så vackert.
Den dan vi träffades.
En dag jag aldrig glömmer.
-Hai Lai. -Rodrigo.
-Jag måste säga en sak. -Jag måste...
Okej, du först.
Nej, säg du.
Nej, du... Okej, vi kan säga det samtidigt, okej?
Okej.
Ett, två, tre, fyra...
-Det är dags vi gör slut. -Jag tycker vi ska bilda familj.
Det finns en sak till att säga innan vi går.
Det betyder: "Ursäkta mig för allt som inte var perfekt."
Jag är ledsen.
Ett liv. En möjlighet. ig för allt som inte var perfekt."