מוצרט בג'ונגל
זה שחרור.
ה-"מולטו אצ'לרנדו" (קצב מואץ מאד), זה כמו קלטת שחוזרת לאחור.
כמו שחרור.
- אלוהים, זה שחרור. זה... - הוא עושה מאמץ.
היי, אני צריכה מישהו שיכול לנגן בעציצים.
- אני יכול לנגן בעציצים. - לא.
אתה כבר החבר והמורה.
בכל אופן, איך מתקדמת ההכנה לרקוויאם?
היא די... היא מתקדמת.
האי לאי, כשהגעתי לתזמורת בראשונה
רציתי לפטר רבע מהמוזיקאים.
אבל אז לא יכולתי כי התאהבתי בהם.
- אבל אנחנו גרים איתם. - אבל צייד הכישרונות לא יודע את זה.
לא יודעת. אני ממילא צריכה למצוא חלילן חדש
כי מורגן יצא לסיבוב הופעות עם דרייק ו...
זו הזדמנות חד-פעמית, האי לאי.
יש לי חיזיון.
אתה מנצח על הרקוויאם.
אתה משליך מעליך את שכמיית החורפן
ועורך החשוף מכוסה באבני סברובסקי.
ל-"לקרימוזה" חשבתי להביא
את הטימפני לקדמת הבמה,
כי הוא זמזם את זה כשהוא מת.
נגן את הלחן,
לא את המצוקה הרוחנית.
זה מה שאנשים רוצים.
איך מרגישים כשמתים?
מופלא.
- היי. - היי.
זה לא מסתדר עם היצירה של שואו.
ואני יודעת שאתה יכול לתפוס את זה, רק לא בזמן שיש לנו.
- את מפטרת אותי? - לא, אני לא מפטרת אותך.
- בסדר. - כן.
אני רק נותנת לך שבוע חופשה. רק בשביל ההופעה.
אתה מוזיקאי מעולה לדעתי.
רק לא טוב מספיק בשביל היילי ראטלג'.
אני מפוטר.
לא, רק באופן זמני.
את מתכוונת לזרוק אותו?
אני רק עושה מה שהכי טוב בשביל המוזיקה.
אז גם אני פורש.
רגע, מה?
לא, לא, לא.
- לעזאזל. - מה הבעיה?
כרטיס האשראי נדחה.
אולי ניצלת את כל מסגרת האשראי
על חמשת האופנועים שקנית לתזמורת המכאנית שלך.
אני אומרת בפה מלא, אני שמחה שאנחנו לא נשואים.
- מאסטרו הסבי אניס. - הסבי!
גלוריה. הנה.
דליות. איך ידעת שאלה הפרחים האהובים עליי?
לא ידעתי. הם היו בכניסה כשהגעתי.
אבל בבקשה.
- היי, הזה. - טומי. טומי!
שלום לך.
ממי אלה?
לא, תורם.
סיימתי את הסימפוניה.
- מה? - מה?
- יש! יש! - יופי!
סיימת בתוך פחות מעשור.
במשך שמונה שנים היה לי מחסום.
ואז צפיתי בחדשות ושמעתי שוב ושוב את המילים
"הונאה" ו"בדיקה קפדנית" ו"שיבוש".
הייתי ער שלושה ימים. סיימתי את התנועה האחרונה.
זה על 15 מגבות נייר
ומגבת יד פרחונית.
אני קורא לה אסיילה,
שזו צורת הרבים של אסיילום (בית משוגעים), וזה העולם שאנחנו חיים בו כיום.
זו היצירה הכי טובה שלי.
בוא נציג אותה בביצוע בכורה בעוד חודש.
אולי היא גרועה.
אולי עדיף שאקרע אותה.
לא, אני בטוחה שהיא מדהימה, ואין זמן טוב מזה.
כן, היא צריכה התחלה חדשה כי היא כמעט הרגה את האפיפיור.
בכוונה?
יקירי, אתה יכול בבקשה להכין לנו תה בזמן שהסבי מנגן?
כי זה עבור עובדי התזמורת הסימפונית בלבד.
כן.
חלב וסוכר?
כן. תודה. תודה.
אז התחילי כאן. הפורטיסימו מתחיל.
בסדר, אני נרגשת כל כך.
ווינסלו.
יקירי.
אני בקושי שומע אותך.
הייתי באשרם.
אני יודע שהיית באשרם, נדרשו לנו שבועות לאתר אותך.
אבל אתה מרדים אותי.
לא הייתי מרוצה מהנגינה שלי.
אבל שלושה חודשים של דממה מוחלטת העירו את האוזניים שלי.
אני שומע את רשרוש החולצה שלך על שערות החזה ברגע זה.
אידיוט.
אני שומע גם את זה, כמובן.
יש לי משהו בשבילך.
אלן, אנחנו צריכים כמה קערות שירה טיבטיות.
צאו להפסקה.
- כמה קערות מה? - קערות שירה טיבטיות.
הייתי פוחדת.
אני כבר לא מרגיש פחד, סינתיה.
רק אהבה וסלידה.
הצליל שלך השתנה.
הוא נעשה תוקפני יותר.
ופגיע יותר.
למה זה?
אני משערת שאני יודעת איך מרגישים כשלא יכולים לנגן.
טוב הרבה יותר להיות בצד השני של המסך.
כן.
שנתחיל?
קרקס העירום מגיע בחמש.
מספר אחת, אתה מוכן, בבקשה?
טכנית טוב מאוד, אבל אני צריכה מישהו אנושי קצת יותר. הבא בתור.
תודה. זה היה מעולה.
לא. דטשה (הפרדת תווים) מרושל.
תודה. הבא בתור.
כן. אין הבא בתור.
- מצאת מישהו? - בחיי...
אולי את צריכה להוריד קצת את אמות המידה שלך.
- לא. - לא.
היית צריכה לראות אותו רגע לפני שהתחלנו.
הוא כמעט בכה.
לא עברתי מבחן זה 29 שנה.
אתם בטוחים שאתם רוצים לנגן את המוזיקה הזאת?
שאלתי את דידי אם הוא רוצה לנגן בעציצים והוא אמר...
אני אשמח לנגן בעציצים.
אנחנו רוצים לראות אותו מנגן בעציצים, ולנגן בשבילך.
אנחנו גאים בך כל כך.
האי לאי, אני יודע שזה קצת יותר מדי בתוך המסלול...
לא, אני רוצה את המוזיקאים הכי טובים ליצירה.
בסדר, וכאן קארל נכנס, נכון?
ועושה את ה...
לא, אין ז'טה. אין קארל.
מה קרה לקארל?
לראות אותו מגלם אותך זה היה מלאכותי קצת.
- אני חושב שאתה צריך להיות אתה. - בסדר.
אבל אם לומר את האמת, אני תקוע קצת.
חבר'ה, אפשר להראות לו את הרצף עד כה?
- בסדר. - חמש, שש, שבע, שמונה.
בסדר.
ואז ישנו מוטיב הפירוק.
בסדר.
הרגע הזה מוצא חן בעיניי.
אוי, לא. הן כועסות. הן נהיות כמו זומבים, לא?
אתה צודק.
מישה, קצת יותר חיים לאנה מריה.
עלי על השולחן.
בדיוק ככה.
ואתה יודע מה, רודריגו? אולי תנשוך אותה?
כן, כן, כן.
יש לך כלבת.
כן.
זה מוצא חן בעיניי. כן.
אני לא בטוח בעניין הנשיכות.
ככה אנחנו מראים איך אתה מדביק אותן.
כן, אבל נשיכות, הדבקה, זה קצת יותר מדי...
לא? כלומר...
אתה צודק. אתה לא צריך לגעת בהן.
אתה מוציא אותן מדעתן בניצוח.
- נכון? כמו אלסנדרה. - בסדר.
עם אלסנדרה זה הגיוני כי עשיתי את ה...
היא ממילא הייתה... אתה מבין? ועשיתי טעות איתה.
אבל כאן עם התזמורת, הם לא מטורפים, הלוואי שהם היו.
אבל הם רק כועסים על הפסקות השירותים, זה הכול.
אתה שוב צודק. אם הם אדישים?
הם נישאים בזרם. הם צפים.
אבל איפה זה משאיר אותך? כאן אני תקוע.
ואם נחזור לפאוסט? נחשוב פאוסט.
אולי נגנית האבוב היא המפתח.
היי.
היי. אגון. אגון. אגון.
למה היא מכאיבה לי?
אני אוהב את האי לאי. בחייך.
הראה לי איך אתה אוהב אותה.
בסדר.
- איך היית אוהב אותה? - בסדר.
חמש, שש, שבע, שמונה.
אני לא מאמין שאתה אוהב אותה.
מה אם אתה לא אוהב אותה, אבל אתה צריך שהיא תאהב אותך, אחרת אתה תטבע.
יפה. זה מוצא חן בעיניי.
אני לא יודע.
תודה. תודה, נטלי, אבל זה כבר לא מוצא חן בעיניי.
ננסה משהו אחר.
לא, אני לא רוצה לנסות משהו.
מיציתי, אגון.
מיציתי.
- מיצית? - כן.
- מה זאת אומרת? - אני כבר לא רוצה לעשות את זה.
אז אתה לא מוכן לעבוד?
אני תמיד מוכן לעבוד, זו הבעיה.
כולם, מחיאות כפיים. תודה.
תודה רבה על זמנך היקר.
אני ממש מעריך את זה.
בואו נראה איך הוא יוצא.
איפה המפתחות שלי, לעזאזל?
אפשר להשתמש בזה. עדיין אפשר לחבר את היצירה.
- איפה המפתחות שלי? - "איפה המפתחות שלי?"
- אני יודע שהם... - "איפה המפתחות שלי?"
- הם כאן בכיס. - "איפה חיי?"
- היי, כן. הפסיקו, חבר'ה. - "הפסיקו, חבר'ה."
- הפסיקו. -"הפסיקו."
- די, מספיק! - להתראות.
אתה תחזור.
וורן, אתה רואה את האקס שמצוין בתיבות שתיים ושלוש?
- כן, תהיתי מה זה. - נסה לנגן את זה כמו עצירה צורמנית.
- עצירה צורמנית? - כן.
חשוב על זה כפגיעה מודגשת שמשגרת אותנו לקטע הבא.
נסה, בבקשה.
מה שאני מחפשת יותר זה מעין פיצוץ מוטה פתאומי.
- אני לא בטוח... - טוב.
וורן, אתה מכיר את ההרגשה כשאתה עומד על ראש בניין גבוה
ובא לך לקפוץ אבל אז אתה משנה את דעתך,
אבל רק הרעיון הוא שמלהיב אותך?
או כשאתה ברכבת מהירה...
"ואז היא פונה פנייה פתאומית והבטן שלך נכנסת לאוזניים."
ופשוט דיברתי ולא יכולתי להפסיק
אף שראיתי את עצמי מדברת,
וורן יושב שם ומסתכל בי
כאילו הוא ישן בעיניים פקוחות.
אני אוהב אותך, האי לאי.
אני לא צריך שתאהבי אותי.
אנחנו אומרים את זה עכשיו?
- אנחנו אומרים את זה כל הזמן. - אנחנו לא.
כבר הרבה שנים, כן. אנחנו אומרים את זה.
אני אוהב אותך, ואני לא צריך שתאהבי אותי.
אני כן אוהבת אותך.
וורן בויד, הוא טיפוס מנומנם מאוד.
כל המוזיקאים כאלה.
הם גרועים במילים. הם לא מקשיבים היטב למילים.
חבשת שוב את כובע המדריך?
- כן. - בסדר.
הכובע, נעלי הבית, הכול, כן.
- כן. - מה שאת אומרת זה מצוין.
אבל ביפן,
יהיו לך רק 20 דקות לעבוד עם התזמורת.
- עדיין לא התקבלתי בכלל. - פשוט...
למדי לתת להם מה שאת רוצה בלי דרשה.
- בסדר. - בלי דרשה.
- לא.
היי מאחורי הדוכן, האי לאי,
כדי שהכלים יוכלו להיות עם המוזיקאים שלהם.
הפגיני נוכחות.
- לבלוט. - כמו חיזיון, כן?
- אני מרגישה די דבילית כרגע. - כן, זה ממש דבילי, כן.
הרי כל מה שאנחנו עושים די מגוחך.
זה שונה מאוד מהשיעורים שלי עם תומאס.
כן? באיזה אופן?
טוב, בסדר. אנחנו צריכים להתמקד עכשיו.
קום.
- להתמקד, בסדר. כן, להתמקד. - כן.
אז אני הראי, בסדר?
ואת תנצחי. קדימה.
טוב, האי לאי, ה...
זה מוגזם קצת, לא?
זה כדי שהם יידעו שאני מתייחסת לפתיחה.
בסדר, בסדר.
הם לא צריכים לדעת. הם צריכים רק לנגן.
אני מרגישה שהם צריכים לדעת כדי שיוכלו לנגן.
בסדר, אבל נסי בלי מילים.
בלי מילים?
לא!
אני לא מבין.
איך אפשר לנגן משהו שנעלם?
מעולם לא חוויתי את זה. אני לא יודע.
אבל מה יש להבין?
רק נגן ופדה את ההמחאות.
לכן מוצרט עזב אותי.
אסור היה לי לבצע את היצירה שלו.
אצטרך לעצור אותך כאן.
אתה עצוב, ואני מצטער.
אבל עצב זה לא בשבילי.
כל טוב לך.
יש לך 88 קלידים. השתמש בהם!
בסדר.
"הפילהרמונית של קווינס בניצוח תומאס פמברידג' הגיחה כמו עוף חול על אופנוע."
זה נפלא.
הקשיבי להמשך. "אנחנו סוף סוף ערים
לאחר שהורדמנו על ידי התזמורת הסימפונית של ניו יורק,
שהתקרה המתפוררת שלה אולי התבררה כמטפורה הולמת."
מה?
האידיוט ההפכפך.
אנחנו מכריזים על "אסיילה" של הסבי בשבוע הבא.
נראה מה הם יכתבו אז.
- רגע, את מתכוונת לידידי הוותיק הסבי? - כן.
כן, הסבי שאני הכרתי לך.
שלעולם לא היה נענה להזמנה אלמלא ביקשתי ממנו להיענות.
התזמורת הסימפונית הזמינה אותו.
ואתה התפטרת מהתזמורת כדי ללכת לשחק עם הטוסטוסים.
מי שלח את זה?
- יש בזה שוקולד נהדר. - רק תורם.
נהדר.
הן מגיעות בהתמדה, לא? החבילות הקטנות האלה.
- הרפה. - מי שולח לך את המתנות האלה?
תן לי את זה.
בסדר. הגעתי. קדימה, לך לשיעור.
את בטוחה שתוכלי לעמוד במלצרות? זה קשה יותר משאת חושבת.
סליחה.
אני צריכה להיות נער חצוף בן 13 כדי לעשות עבודה טובה?
את נראית טוב. הייתי נותן לך תשר.
אתה יודע מה? לא חשוב.
חרא קטן.
היי, התכוונתי בכסף.
אתה חושב שאתה הנער הראשון שמתנהג כמו פרחח?
אני כתבתי את הספר.
עכשיו אני אמורה להיות מלצרית ביד אחת?
שמוק קטן וכפוי טובה.
מה קרה?
הייתי ממש טיפשה.
שוב דפקתי את שורש כף היד.
הייתי טיפשה לגמרי. אני טיפשה בהרבה דברים.
אני אמורה להתקשר לרופא,
אבל הוא ימליץ לי לנוח עוד שנה.
זין.
אתה צריך ממש לרצות את זה.
- את מה? - את המוזיקה. התופים.
אתה רוצה את זה?
זה הדבר היחיד שאני אוהב לעשות.
אז בקש ממני.
בקש ממני לעזור לך.
בכבוד.
את יכולה בבקשה להחליף אותי כדי שאוכל ללכת להתאמן?
כן.
אבל אם אשמע אותך מדבר על נערה או על אישה בצורה שדיברת אליי,
- אנחנו סיימנו. - בסדר.
היילי, אני עדיין לא בטוח בקשר לסימון. אני...
היילי, מה קורה?
גרון?
אין לך גרון. דלקת גרון.
זה מידבק?
- זו דלקת גרון של התודעה. - מעניין.
הבנתי. בסדר.
איך...
לא ככה?
את רוצה שאעשה פונטיצ'לו (לנגן בקשת).
את רוצה שארקוד כמו ילדה קטנה?
אני מצטער, מאסטרה.
הם המבקרים הראשונים והכי טובים שלי כי הם לא משקרים.
היי, תומאס. הסתכל לסוזי בעיניים.
- יש שם אמת פשוטה עדינה. - כן.
- נראה מה היא חושבת על... - נפלא.
אני רוצה להראות לך משהו.
מה אתה חושב עכשיו? מה דעתך?
היי, ווינסלו. מה אתה... בוא הנה.
הבט, "קנזס סיטי של מקס".
זה היה בואי. המרפק שם.
אתה זוכר ששוטטנו בעיר יחד, שלושתנו.
אלוהים, אני מרגיש כאילו חזרתי לאותה תקופה.
צריך להילחם כדי לא להסתייד.
אתה מבין את זה, לא?
שכשאתה נותן לגלוריה להציג את היצירה שלך בביצוע בכורה, זה בדיוק מה שאתה עושה.
מה דעתך ששלושתנו נעלה את הבכורה?
זה אפשרי. זה יהיה מעין איחוד מחודש, לא?
- אולי זה אפשרי. - כן?
לא, לא, לא. אי אפשר.
- אפשר. - לא, לא, לא.
אתה לא זוכר? נהגנו לומר,
"אם באמת נשתף פעולה, נחווה אחדות."
היינו בהשפעת אל-אס-די!
אבל התכוונו לזה. הפסקת להאמין בדברים האלה?
רק כשהתאחדתי מחדש עם תומאס
באמת הרגשתי שאני עולה באש.
פשוטו כמשמעו.
היא הזמינה את היצירה. היא שלה.
בחייך, בוא נעשה בלגן ונעשה חיים, לעזאזל.
- מה אתה אומר? קדימה. בוא נעשה את זה. - בדיוק.
גלוריה, אני רוצה אותך.
אני זקוק לך.
אני בכלל לא צריכה להיות כאן.
- נהנית מהמתנות שלי? - כן.
אבל אתה מבזבז את הכסף שלך. אני כבר תפוסה.
מוזאון גוגנהיים רוצה שתהיי המנהלת הבאה שלנו.
הילה פון ריביי דימתה את המקום הזה למקדש הרוח.
בואי, הובילי את הרוח אל עידן חדש.
בואי הצטרפי לליגת-העל.
- הסימפונית של ניו יורק היא ליגת-העל. - כן.
אבל התורמים שלנו הם לא רק המי ומי של ניו יורק,
הם באים מכל רחבי העולם.
- זה מפתה. - והחלק הכי טוב,
להבדיל מהמוזיקאים והמנצחים שנתונים למצבי רוח,
יצירות האמנות לא מתחצפות והן לא יפתחו בשביתה.
יש חולדות בגוגנהיים?
אין חולדות.
גלוריה, הסתכלי לי בעיניים
וספרי לי שאת מרוצה מהתזמורת במאת האחוזים,
שאת רוצה להישאר ושעדיף שארד מזה.
וכך אעשה.
בוא נשתה עוד קצת יין.
מה, זה הוא?
לא... איזה מהם? הבחור המשופם?
לא, זה אנטוניו מקרקס העירום. הבחור מאחוריו.
- לא, זה לא הוא. לא. - אני צריכה לבדוק מה עם...
אני ממש שמחה שבאת. הכול בסדר?
פשוט לא הייתי בקו הבריאות.
לא הייתי מחמיצה זאת בעד שום הון שבעולם.
תודה רבה.
טוב, התמקמי. סאשה תעדכן אותך בכמה שינויים
- ונתראה עוד מעט. - בסדר. תיהני.
- לעזאזל. לעזאזל. - תודה. מה?
הם הזמינו את ארנר ואת לגירסון לצפות בך.
- מי זה? - הוא מבקר מוזיקלי בכיר באיסלנד.
מכנים אותו הכריש העוקצני של רייקיאוויק.
הוא נתן לי פעם ביקורת גרועה.
אל תהיי מוטרדת ממנו. אל תדאגי.
הוא אמר שאני ציפור טרופית בלי כנפיים.
- נכון שזה דפוק? - זה ממש דפוק.
לא? היי, האי לאי, חשבתי, בקשר לעשר התיבות האחרונות של היצירה,
את יכולה לוותר עליהן.
את יכולה להוריד אותן. הן מיותרות.
קרוליין שואו התכוונה שהן יהיו שם, אז אני אשאיר אותן.
בסדר, בסדר. טוב, בסדר.
אבל זה לא קשור לקרוליין שואו כרגע.
זה קשור אלייך.
זה קשור אלייך ולמוזיקה. לחופש.
אין תורמים. אין כלום. פשוט תתנסי.
- עשי מה שטוב למוזיקה. - זה בדיוק מה שאעשה.
בסדר, מעולה.
ומחלקת הוויולה? מצאת מישהו?
אנסה משהו חדש. אל תדאג.
- הפתעה? בסדר, הפתעה. - טוב.
לעזאזל, האי לאי. לעזאזל!
למה אבא שלי כאן?
הזמנתי אותו.
יצאת מדעתך? למה עשית דבר כזה?
אני חושב שזה משהו שאת מוכרחה לעבור, האי לאי.
את מוכרחה להתייצב מולו.
אני צריכה שתבקש ממנו ללכת כי אני לא אוכל לעשות את זה.
- טוב, אני יכול לומר לו ללכת. - טוב.
או שאת יכולה לעלות על הבמה ולהתאבד.
- מה? - כן, כן. העלי קורבן, האי לאי. כן.
תפסי את הילדה הקטנה שחושבת דברים כמו,
את הכי טובה או שאת אפס,
הקולות שאבא שלך הכניס לך לראש,
וזרקי אותם מהחלון, זרקי אותם כאילו הם בומרנג.
- אבל בומרנגים חוזרים. - תלוי איך זורקים אותם.
את לא יכולה לברוח וליצור מוזיקה בו בזמן.
את צריכה לשאוף אוויר ולהתעמת עם זה.
אני נשבע, אחר כך
כל עניין יפן יהיה כמו קוורק.
קוורק?
זרת של אטום.
אסור לך להסתכל.
בסדר.
ערב טוב.
אנחנו הרכב היילי ראטלג'.
הערב יש לנו הזכות לבצע בביצוע בכורה יצירה חדשה מאת קרוליין שואו.
ואבא שלי הגיע מקרוליינה הצפונית.