MOZART I JUNGLEN
Som noget der vikles ud.
Molto accelerando er som et bånd, der kører baglæns.
Som noget der vikles ud.
-Du godeste. Det er noget, der vikles ud. -Han prøver.
Jeg har brug for nogen, der kan spille på urtepotterne.
-Det kan jeg. -Nej.
Du er kæresten og læreren.
Hvordan går det med din forberedelse af Requiem?
Det går...
Hai Lai, da jeg kom til orkesteret,
havde jeg lyst til at fyre 25 % af musikerne.
Men så kunne jeg ikke. Fordi jeg forelskede mig i dem.
-Men vi bor sammen med ham. -Det ved dommerne ikke.
Jeg ved ikke. Jeg har allerede brug for en ny fløjtenist,
for Morgan er taget på turné med Drake og...
Du får kun en chance.
Jeg har et syn.
Du dirigerer Requiem.
Du kaster din minkkappe,
og din bare hud er dækket af Swarovski-krystaller.
Og til "Lacrimosa,"
tænkte jeg at bringe pauken mere frem,
for den nynnede han, da han døde.
Spil melodien,
ikke den åndelige kamp.
Det er det, folk ønsker.
Hvordan føltes det, da du døde?
Fantastisk.
-Hej. -Hej.
Det fungerer ikke med Shaw.
Jeg ved, at du kan lære det, men du kan ikke nå det i tide.
-Fyrer du mig? -Nej.
-Okay. -Ja.
Jeg giver dig bare fri i en uge. Bare under denne opførelse.
Jeg synes, du er en stor musiker.
Bare ikke god nok til Hailey Rutledge.
Jeg er blevet fyret.
Nej. Bare midlertidigt.
Dropper du ham bare?
Jeg gør bare det bedste for musikken.
Så er jeg også ude.
Vent. Hvad?
Nej.
-Pis. -Hvad er problemet?
Kreditkortet bliver afvist.
Måske har du nået maksimum
med de fem motorcykler, du har købt til dit mekaniske orkester.
Jeg siger det bare. Jeg er glad for, vi ikke er gift.
-Maestro Hesby Ennis. -Hesby!
Gloria. Her.
Georginer! Hvordan kunne du vide, det er mine yndlings?
Det kunne jeg ikke. De stod ved døren.
Men det var så lidt.
-Hej, Hezza. -Tommy!
Hej.
Hvem er de fra?
En bidragyder.
Jeg er færdig med symfonien.
-Hvad? -Hvad?
-Ja! Hurra. -Jubi!
Det lykkedes inden for et årti.
Jeg har haft en blokade i otte år.
Så så jeg nyheder, og jeg hørte hele tiden ordene:
"bedrag," "granskning," og "obstruktion."
Jeg har været oppe i tre dage, og jeg er færdig med sidste sats.
Den står på 15 papirlommetørklæder
og et blomstret lommetørklæde.
Jeg kalder den Asyla,
hvilket er flertalsformen af ordet asyl. Som er den verden, vi lever i dag.
Det er det bedste, jeg har skabt.
Lad os give det premiere om en måned.
Måske er det dårligt.
Måske bør jeg rive det i stykker.
Nej! Jeg er sikker på, det er fantastisk, og tidspunktet er perfekt.
Ja, hun har brug for en ny begyndelse, for hun slog nær paven ihjel.
Med vilje?
Vil du lave os noget te, skat, mens Hesby spiller?
For dette er kun for ansatte ved symfonien.
Ja.
Mælk og sukker?
Ja, tak.
Start her. Fortissimoen starter.
Okay. Jeg er så spændt.
Winslow.
Ven.
Jeg kan knap høre dig.
Jeg har været i en ashram.
Det ved jeg. Vi var flere uger om at finde dig.
Men du luller mig i søvn.
Jeg var ikke glad for min spillen.
Men tre måneders fuldstændig stilhed har vækket mine ører.
Jeg kan høre din skjorte mod dine brysthår.
Pissemyre.
Og det kan jeg også høre.
Jeg har noget til dig.
Alan, vi har brug for tibetanske syngeskåle.
Hold pause.
-Nogle... Hvad? -Tibetanske syngeskåle.
Jeg ville være bange.
Jeg føler ikke frygt længere, Cynthia.
Kun kærlighed og afsky.
Din lyd har ændret sig.
Den er blevet mere aggressiv.
Og mere sårbar.
Hvorfor?
Jeg tror, jeg kan mærke, hvordan det er ikke at kunne spille.
Det er så meget bedre at være på den anden side af gardinet.
Ja.
Skal vi gøre det?
Nøgencirkusset kommer kl. 17.
Okay, nummer et, er du klar?
Teknisk rigtig god, men jeg skal bruge en mere menneskelig person. Næste.
Tak. Det var godt.
Nej. Sjusket détaché.
Tak. Næste.
Der er ikke flere.
-Har du fundet nogen? -Åh gud...
Måske må du sænke dine krav.
-Nej. -Nej.
Du skulle have set ham, før vi gik på.
Han græd næsten.
Jeg har ikke været til audition i 29 år.
Er I sikre på, I vil spille denne musik?
Jeg spurgte Dee Dee, om han ville spille på urtepotter, og han sagde...
Det ville jeg elske.
Vi vil se ham spille på dem. Og spille for dig.
Vi er meget stolte af dig.
Jeg ved godt, det er lidt for meget i kredsløbet...
Nej. Jeg vil have de bedste musikere til stykket.
Og her kommer Karl ind, ikke?
Og gør...
Nej, der er ingen jetés. Og ingen Karl.
Hvad blev der af Karl?
Det var kunstigt at se ham være dig.
-Jeg synes, du skal være dig. -Okay.
Men jeg sidder ærlig talt lidt fast.
Kan vi vise ham koreografien indtil nu?
-Okay. -Fem, seks, syv, otte.
Okay.
Og så er der et opløsningsmotiv.
Okay.
Jeg kan lide dette øjeblik.
Åh nej. De er tossede. De er som zombier, ikke?
Det er en god pointe.
Mischa lidt mere liv i Ana Maria.
Op på bordet.
Sådan.
Og Rodrigo, kan du ikke bide hende?
Ja.
Du har rabies.
Ja.
Jeg kan lide det. Ja.
Jeg er ikke sikker på det med at bide.
Sådan viser vi, at du inficerer dem.
Ja, men at bide... Infektioner, det er lidt...
Ikke? Som...
Du har ret. Du behøver ikke røre dem.
Du skal bare drive dem til vanvid ved at dirigere.
-Ikke? Som Alessandra. -Okay.
Det giver mening med Alessandra, for jeg gjorde...
Hun var allerede... Du ved? Jeg begik en fejl der.
Men orkesteret, de er ikke tossede. Gid de var her.
De er kun sure over tissepauserne.
Du har ret igen. Hvad med at de er ligeglade?
De driver rundt. De svæver.
Men hvor efterlader det dig? Det er der, jeg sidder fast.
Hvad med at vende tilbage til Faust? Vi tænker Faust.
Jeg tror måske, oboisten er nøglen.
Du.
Hallo. Egon.
Hvorfor gør hun mig ondt?
Jeg elsker Hai Lai, kom nu.
Vis mig, hvordan du elsker hende.
Okay.
-Hvordan ville du elske hende? -Okay.
Cinco, seis, siete, ocho.
Jeg tror ikke på, at du elsker hende.
Hvad hvis du ikke elsker hende, men har brug for hende for ikke at drukne?
Godt. Det kan jeg lide.
Jeg ved det ikke.
Tak, Natalie. Men jeg kan ikke lide det mere.
Vi prøver noget andet.
Nej, jeg vil ikke prøve noget andet.
Jeg vil ikke mere, Egon.
Jeg vil ikke mere.
-Vil du ikke mere? -Nej.
-Hvad mener du? -Jeg vil ikke det her mere.
Så du har ikke lyst til at lave noget?
Det har jeg altid, det er problemet.
Alle sammen, lad os give ham en hånd. Tak.
Tak, for din dyrebare tid.
Det sætter jeg stor pris på.
Lad os se, hvordan han går ud.
Hvor fanden er mine nøgler?
Vi kan bruge det her. Vi laver stadig stykket.
-Hvor er mine nøgler? -"Hvor er mine nøgler?"
-Jeg ved, de var... -"Hvor er mine nøgler?"
-De er her i lommen. -"Hvor er mit liv?"
-Hallo, venner. Stop. -"Stop, venner."
-Stop. -"Stop."
-Ya basta, så er det godt. -Ciao.
Du kommer tilbage.
Warren, kan du se X'et markeret ved bar to og tre?
-Jeg spekulerede på, hvad det var. -Prøv at spille det som et skurrende stop.
-Skurrende stop? -Ja.
Se det som et afsluttet hit, der sender so videre til næste del.
Prøv, tak.
Jeg leder efter et skævt knald.
-Jeg er ikke sikker på... -Okay.
Kender du den følelse, når du står på en meget høj bygning,
og du vil hoppe, men du lader være,
men tanken om det er lidt spændende?
Eller når du er på et højhastighedstog...
"Og det pludselig drejer, og din mave kommer op i dine øre."
Jeg talte bare, og jeg kunne ikke stoppe mig selv,
selvom jeg så mig selv tale,
og at Warren bare sad der og så på mig,
som sov han med åbne øjne.
Jeg elsker dig.
Du behøver ikke elske mig.
Siger vi sådan nu?
-Det siger vi hele tiden. -Nej.
I mange år har vi sagt det, ja.
Jeg elsker dig, og du behøver ikke elske mig.
Men jeg elsker dig.
Warren Boyd er en meget søvnig karakter.
Det er alle musikere.
De er dårlige til ord. De lytter ikke godt med ord.
Tog du lige din lærer-hat på?
-Ja. -Okay.
Hatten, sutskoene, det hele, ja.
-Ja. -Det, du siger, er godt.
Men i Japan
vil du kun have 20 minutter til at arbejde med orkesteret.
-Jeg er ikke kommet med endnu. -Tja, bare...
Lær at give dem det, du vil have ud af dem, du ved?
-Okay. -Uden det er en prædiken.
-Uden prædiken. -Nej.
Stå bag podiet.
Så instrumenterne kan være hos musikerne.
Gør dig selv stor.
-Større. -Som en vision, du ved?
-Jeg føler mig fjollet. -Ja, men det er seriøs fjollet. Ja.
For alt, hvad vi gør, er lidt tosset.
Det her er meget anderledes end mine timer hos Thomas.
På hvilken måde?
Okay. Vi må fokusere nu.
Op.
-Fokuser. Ja, fokuser. -Ja.
Okay. Jeg er spejlet, okay?
Og du dirigerer. Kom så.
Okay. Hai Lai, det...
Det er lidt for meget, ikke?
Det er så de ved, at jeg refererer til åbningen.
Okay.
Det skal de ikke vide. De skal bare spille.
Det føler jeg, de skal vide, så de kan spille.
Men prøv at gøre det uden ord.
Uden ord?
Nej!
Jeg forstår det ikke.
Hvordan kan man spille noget, der bare forsvinder?
Det har jeg aldrig oplevet.
Men hvad er der at forstå?
Bare spil musikken og tag pengene.
Det er grunden til at Mozart forlod mig.
Jeg har intet at tilføre hans stykke.
Der må jeg stoppe dig.
Du er ked af det, og det beklager jeg.
Men det arbejder jeg ikke med.
Held og lykke.
Du har 88 tangenter. Brug dem!
Okay.
"Thomas Pembridges Queens Symfoniorkester er som en føniks på en motorcykel."
Det er da dejligt.
Hør her: "Endelig vækkes
vi efter at være blevet lullet i søvn af New York Symfoniorkester,
hvis smuldrende loft kan vise sig, at være en alt for passende metafor."
Hvad?
Det omskiftelige røvhul.
Vi annoncerer Hesbys Asyla i næste uge.
Vi får se, hvad de så skriver.
-Vent. Mener du min gamle ven, Hesby? -Ja.
Ja. Den Hesby som jeg introducerede dig for.
Der aldrig ville have taget jobbet, hvis ikke jeg havde bedt ham om det?
Han fik jobbet af Symfonien.
Og du forlod Symfonien for at lege med dine scootere.
Hvem har sendt dette?
-Der er... Lækre chokolader. -Det er en bidragyder.
Dejligt.
De vælter bare ind. De her små pakker.
-Giv slip. -Hvem bliver ved at sende disse gaver?
Giv mig den.
Jeg er her. Gå til din time.
Tror du, du kan klare at være tjener? Det er ikke så let.
Undskyld.
Skal jeg være en rapkæftet 13-årig for at gøre det?
Du er flot. Jeg ville give dig drikkepenge.
Ved du hvad? Bare glem det.
Din lille lort.
Jeg mente bare penge.
Tror du, du er den første teenager, der opfører sig som en rod?
Jeg var mester i det.
Skal jeg nu være en-håndet tjener?
Din utaknemmelige lille lort.
Hvad er der galt?
Jeg var rigtig dum.
Jeg ødelagde mit håndled igen.
Jeg var rigtig dum. Sådan er jeg med mange ting.
Jeg bør ringe til en læge,
men han vil bede mig holde endnu et års pause.
Satans.
Du skal virkelig ville det her.
-Hvad? -Musik. Trommerne.
Vil du det?
Det er det eneste, jeg kan lide at lave.
Så spørg mig.
Bed mig om at hjælpe dig.
På en respektfuld måde.
Vil du være sød at tage min vagt, så jeg kan øve?
Ja.
Men hvis jeg hører dig tale om en pige eller en kvinde, som du talte til mig,
-så er vi to færdige. -Okay.
Jeg er stadig ikke med på det nodesystem. Jeg...
Hvad er der?
Halsen?
Du har ingen hals. Halsbetændelse.
Smitter det?
-Det er halsbetændelse i hjernen. -Interessant.
Jeg er med. Sejt.
Hvordan...
Ikke sådan?
Det skal være ponticello.
Skal jeg danse som en lille pige?
Undskyld, maestra.
De er mine første og bedste kritikere, for de lyver ikke.
Thomas. Se ind i Swoozies øjne.
-Der er en enkel og blid sandhed der. -Ja.
-Kan du se, hvad hun synes om... -Smukt.
Jeg vil vise dig noget.
Hvad synes du du?
Du, Winslow. Hvad laver... Kom her.
Se. Max' Kansas City.
Det var Bowie. Den albue der.
Kan I huske, vi fyrede den af i byen os tre?
Jeg føler nærmest, jeg er tilbage.
Man må kæmpe for ikke at kalke til.
Du ved godt,
at ved at Gloria får debut med dit stykke, jeg mener, det er det, du gør?
Hvad med at vi tre laver premieren?
Det kunne vi gøre. Det ville være en slags genforening, ikke?
-Måske kunne vi. -Ja?
Nej. Det kan vi ikke.
-Jo. -Nej.
Kan I ikke huske, vi plejede at sige:
"Hvis vi i sandhed arbejder sammen, vil vi opleve enighed."
Ja, vi var på LSD!
Men vi mente det. Og tror du ikke stadig på det?
Det var ikke før, jeg fandt sammen med Thomas igen,
at jeg virkelig følte en ild i mig.
I bogstavelig forstand.
Hun har bestilt stykket. Det er hendes.
Kom nu. Lad os lave rav i den og have det fandens sjovt.
-Hvad siger du? Kom så. Lad os gøre det. -Nemlig.
Gloria, jeg vil have dig.
Jeg har brug for dig.
Jeg burde slet ikke være her.
-Har du nydt mine gaver? -Ja.
Men du spilder dine penge. Jeg er taget.
Guggenheim Museum vil have dig som næste direktør.
Hilla von Rebay forestillede sig dette sted som et tempel for ånden.
Kom, driv den ånd ind i en ny tidsalder.
Kom op og leg med de store drenge.
-Det er New York Symfoniorkester. -Ja.
Men vores bidragydere er ikke kun creme de la creme i New York,
de er fra hele verden.
-Det er fristende. -Og det bedste er,
at ulig dine lunefulde musikere og dirigenter,
så svarer kunsten ikke igen, og den strejker ikke.
Er der rotter på Guggenheim?
Nej.
Se mig i øjnene
og sig, at du er 100 % tilfreds med Symfonien,
at du vil blive, og jeg skal droppe det.
Så gør jeg det.
Lad os drikke noget mere vin.
Er det ham?
Nej... Hvem er det? Ham med overskægget?
Det er Antonio fra nøgencirkusset. Bag ham.
-Nej, det er ikke ham. -Jeg må tjekke...
Jeg er glad for, du er her. Er alt okay?
Jeg var bare lidt nede.
Jeg ville aldrig gå glip af dette.
Tusind tak.
Sæt dig til rette. Sasha opdaterer dig om nogle ændringer.
-Vi ses snart. -Okay. Nyd det.
-Hold da kæft. -Tak. Hvad?
De har indkaldt Arnar Valgirsson til at bedømme.
-Hvem er det? -Han er musikanmelder fra Island.
De kalder ham den stinkende haj fra Reykjavik
Han gav mig engang en dårlig anmeldelse.
Tag dig ikke af ham. Bare rolig.
Han sagde, jeg var en tropisk fugl uden vinger.
-Hvor latterligt er det ikke? -Meget latterligt.
Du, Hai Lai, jeg synes, du kan klare dig uden de sidste ti takter.
Du kan klare dig uden dem.
Du kan bare skære dem væk. Musikken har ikke brug for dem.
Caroline Shaw ville have dem der, så jeg beholder dem.
Okay. Nå.
Det handler ikke om Caroline Shaw lige nu.
Det handler om dig.
Om dig og musikken, om friheden.
Der er ingen bidragydere. Prøv nogle ting af.
-Gør det, der er bedst for musikken. -Det vil jeg gøre.
Okay, godt.
Og bratsch-sektionen? Fandt du nogen?
Jeg prøver noget nyt. Bare rolig.
-En overraskelse? -Okay.
Held og lykke!
Hvorfor er min far her?
Jeg bad ham komme.
Er du blevet rablende vanvittig? Hvorfor har du gjort det?
Fordi jeg tror, det er noget, du må gennemgå.
Du må konfrontere ham.
Du skal bede ham gå. For jeg vil ikke kunne gøre det her.
-Okay, jeg kan bede ham gå. -Okay.
Eller du kan gå på scenen og slå dig selv ihjel.
-Hvad? -Ja. Lav en ofring. Ja.
Tag den lille pige der tænker:
"Man er den bedste eller den værste."
De stemmer, som din far har givet dig i hovedet,
tag dem og kast dem ud af vinduet som en boomerang.
-Boomeranger kommer tilbage. -Det kommer an på, hvordan du kaster dem.
Du kan ikke flygte og lave musik samtidig.
Du må trække vejret og konfrontere dette. Okay?
Jeg sværger, for bagefter
bliver det med Japan ikke andet end en kvark.
En kvark?
En lille del af et atom.
Du må ikke se på.
Eso.
Godaften.
Vi er Hailey Rutledge Ensemble.
Vi har den store ære at spille et nyt stykke af Caroline Shaw for første gang.
Min far er også kommet fra North Carolina.
Og jeg ville ikke være her uden ham, så tak, fordi du er kommet. første gang.