Mozart i junglen
Hør.
Jeg har stået og kigget, og de kan intet i forhold til dig.
Hverken i forhold til teknik eller fortolkning.
Så gå derud og vis dommerne, det bedste du har.
Toogtres? Så er det dig. Har du dine noder?
Det kommer til at gå godt. Jeg har set fremtiden, okay?
Nummer 62. Hailey Rutledge.
REGIONALE ORKESTERFINALER 2002
Hailey! Jøsses!
Hvad er der dog galt med dig?
Hvad tænker du på?
ISENKRAM
Hvordan kan du genkende din gade?
Hvad mener du?
De ser alle ens ud.
Ikke for mig.
Ikke for dig?
Nej, de ser alle forskellige ud.
Hvad læser du om?
Sorte huller.
Hvordan skal jeg spørge hende?
Bare lad hende nærme sig dig lidt.
Du presser hende altid.
Nej, jeg gør ikke.
Hun er her aldrig til at blive skubbet.
-Der er en mand i vores træ. -Hvad?
Der er en mand, der klatrer i den japanske ahorn.
Skal vi ringe til nogen?
Et øjeblik.
-Rodrigo DeSousa? -Ja, hej.
Det er Haileys dirigent. Det er en stor ære.
-Hej. -Hej.
Hvorfor sidder du i vores træ?
Det er et utroligt træ. Så jeg måtte op i det.
Skal du undervise højniveau-musikholdet med Hailey, eller...
For jeg er sikker på, at skolen bliver ellevild.
Nej. Hun bestemmer denne weekend.
Jeg er bare hendes kæreste.
Hej.
-Åh gud! Dit hår! -Hej.
-Det var mig. Jeg klippede det. -Hej, mor.
-Hej, far. -Du er endelig hjemme.
Jeg håber, I kan lide det.
Vil du gøre mig en tjeneste i forhold til mine forældre?
-Jeg er vild med dine forældre. -Det bliver ikke ved.
Men det er ikke min bekymring.
Vil du lade være med at nævne auditionen?
Hvilken audition?
Den hvor jeg ikke kom ind i orkesteret.
Kan du også lade være med at sige, at jeg dirigerer?
Bare sig, at jeg stadig afløser orkesteret, og at alt er fint.
Du burde afløse mere, for orkesteret savner dig.
Ja, men det ville ikke være godt for nogen af os.
Du ved, vi behøver ikke forlade hinandens kredsløb.
Vi kan være i kredsløb om hinandens kredsløb.
En dag, ja, men lige nu ser folk dig som en stjerne,
og mig som rumaffald.
Det er stjerner lavet af.
Børn er sommetider lidt tid om at skabe en konstant tone,
men hun gjorde det til sin første time.
Statsmesterskab. Det er normalt for 12-årige, men hun var ti.
De bad hende være med.
Da hun var 11, fortalte hendes lærer, fru Kolb, at hun har det, de store har.
-Hun har lyd. -Ja.
Da jeg hørte hende spille første gang, havde jeg fugle i maven.
Du mener sommerfugle.
Nej, fugle.
Jeg spillede også engang lidt.
Gjorde du?
Hvornår skal vi høre en far-datter-koncert?
På college gik det op for mig, at der er ingeniørkunst og musik,
og at jeg ikke kunne være den bedste til begge.
Er du ingeniør? Hvilken slags?
Mit firma sender satellitter ud i rummet.
De overvåger elektroniske signaler og frekvenser.
Er det sandt, at mørkt stof er en supervæske,
at det ændrer form hele tiden?
Det ville forklare, hvorfor galakser ikke rotere fra hinanden.
Er du klar til timen i morgen?
-Ja. -Det er jeg også.
Du.
-Må han komme med, men ikke jeg? -Ja.
Hvor længe har I været sammen?
-Et par måneder. -Et par år.
Rodrigo, hvor bor du i New York?
Jeg bor i Hai Lai.
Nej, han bor ikke i mig.
Han har sin egen lejlighed, som er et sted, hvor han har sine ting,
men sommetider bor han hos mig.
Jeg har hverken et sted eller ting.
Vi er ikke sammen på den gængse måde.
Hvad betyder det?
Vi er ikke sammen som jer.
Selvom vi faktisk er ulideligt normale, så har vi faktisk nyt.
Ja, vi fornyer vores ægteskabsløfter på søndag.
Tredive år.
Fedt! Det er godt. Tillykke!
-Virkelig? -Det er en lille ceremoni på havnen.
Det var mit håb, du ville spille noget.
Det ville jeg gerne, men jeg skal hjem den dag.
Du kan da blive et par timer.
Ja. Lad os blive.
-Nej. -Vi kan tage den næste bus.
Nej, for jeg skal øve,
og det ville ikke fungere.
Jeg kan ikke. Beklager.
Hvordan går det med at øve?
Godt.
-Afløser du meget? -Ja. Det gør hun hele tiden.
Når vi skal bruge en afløser, så gør hun det på oboen.
Hun er en familie for orkesteret.
Det lyder som en anbefaling.
Bliver der snart en plads ledig?
Det er svært at sige.
De skal dø.
Men tror du, hun har en chance?
Ja. En stor chance. Hvis hun altså vil, kan hun.
Det ville være godt,
for orkesteret vil gerne have hende tilbage som...
Tak.
-Godt. -Ja.
Skål.
-Det betyder meget, at du siger det. -Tak.
Skål.
Nu ved jeg,
hvor det med "man er den bedste eller den værste" kommer fra.
Er du sikker på, du ikke vil med til ceremonien?
Ja.
Jeg vil ikke støtte deres underlige forhold.
Han er ikke god mod hende. Det er ubehageligt.
Er det et dyr?
Ja.
Det er et dyr, der er meget ked af det og alene.
Åh gud. Okay. Kom så. Så går vi.
Kom så.
Er det din mor?
Er det overstået?
Nej, de er stadig i gang.
Jeg tror, det er deres andet forår.
-Eller deres første. -Nej, deres andet.
Det kalder man det i Japan.
Når man er lidt ældre, og man føler sig fjollet og barnlig igen.
Det kalder de det andet forår.
Lyt til stilheden.
Det ville være sjovt, hvis vi endte med at bo her.
Ikke? Med børn.
Det tror jeg ikke kommer til at ske.
Nej. Men forestil dig det. Jeg mener... Alt kan jo ske.
Ja, men det tror jeg bare ikke sker.
Og om to måneder møder du
en superberømt operasanger eller en bipolær maler,
og så om et år kysser vi bare i et skab.
Og så ikke mere. For sådan gør vi.
Sådan er jeg ikke lige nu.
Ja, lige nu. Men du er ikke en normal person.
Du er, som en...
magisk, musikalsk alf.
Hvis jeg var en alf, ville jeg sige det.
Er du sikker?
Jeg er en person. Et menneske.
-Det ved jeg godt. -Ja.
Du er den bedste person.
Jeg er glad for, du er her.
Det er jeg også.
Alf.
Ja!
Hvad... Hvem gør dig så glad?
Paven!
Vi har fået paven!
Han tager sine følgere med.
Katolikker?
Instagram.
Han vil høre Verdis Skæbnens magt.
Kan jeg få lov at dirigere det stykke?
Jeg mener, Rodrigo luller den gamle mand i søvn.
New York Times er ikke enig med dig, så hold op med at være så spydig.
Jeg siger det bare.
Du springer omkring, fordi paven kommer til middag,
og du ved, kokken er i køkkenet og laver en pistærte!
Gloria! Tillykke med de gode anmeldelser!
Tak!
-Taxa! -Hvad med...
Hvad med den aften, jeg vil sammensætte?
Jeg har en masse idéer i hovedet. De skal ud.
Hvis det er så vigtigt for dig, så finder vi plads til dig næste år.
Læs aviserne. Vi er døde inden da.
-Du ved, hvordan kalenderen er. -Okay.
-Ja, paven. -Pis!
-Jeg elsker dig, skat! -Farvel.
-Det er interessant. -Tak.
Er du sikker på, din far ikke må komme i dag?
Det ville betyde meget for ham.
Hvad er der med dig og far?
Hvad mener du?
Jeg ved det ikke.
Det med at I anerkender hinandens eksistens
og fornyer jeres ægteskabsløfte.
Ægteskaber forandrer sig.
Vi har det godt.
Jeg kan bedre og bedre lide din frisure.
Savner du din opvækst her?
Nej.
At være her?
Det er utroligt, at den her stadig kan køre.
Jeg kan ikke finde ud af, om det er mere eller mindre uhyggeligt her nu,
end da jeg var yngre.
Jeg forstår godt, du synes, her er uhyggeligt.
Hvorfor synes du det?
Jeg ved det ikke, fordi alt er så...
Det ligner noget fra en fortælling.
Og jeg ved ikke om den fortælling...
-Om det er en gyser? -Ja.
De plejede at lade mig øve mig herinde, når jeg ville væk hjemmefra.
Hai Lai.
-Ja? -Davs, frue. Sådan...
Okay.
Har du overhovedet spillet banjo før?
Nej.
Alf.
Menneske.
Wolfgang?
Det er en skrækkelig hoste.
Esa-Pekka er vidunderlig.
Michael Tilson Thomas, hans arbejde er så fysisk.
Muti har karisma.
Ja, de er store komponister.
Jeg kunne have vist mig for dem.
Men jeg valgte dig.
Og du skuffede mig igen og igen!
-Hvad? -Hvad laver du?
På grund af... Nej, jeg...
Jeg er bare kærester med en.
Det er, du ved, normalt.
Forræder!
-Hvorfor spilder du din tid? -"Spilder min tid."
Du skal ikke sige, jeg spilder min tid,
for jeg har gjort dette, siden jeg var barn.
Jeg er færdig med dig. Lad mig være en tid. Okay?
Rodrigo er du klar til Music Lost to Time and Space?
Ja. Det er jeg.
-Er du okay? -Ja.
Hvad kalder man det... Det til halsen mod hoste?
Altså, Robitussin?
-Robitussin? Okay. -Ja.
Bare... Robitussin.
Robitussin.
Kom.
HAMPSTEAD MUSIKAKADEMI
Jeg har aldrig set nogen øve sig så meget.
Da hun var 12,
måtte jeg bestikke hende til at holde fri og lære at cykle.
Hun lovede mig ekstra timer.
Jeg har undervist en milliard af jer, og jeg siger det nu.
Hun er min yndlings.
Og jeg er så stolt af det, hun har opnået.
I er alle heldige.
I får lov at spille for hende og stille hende spørgsmål.
Hvem vil starte?
Jeg var vild med den måde, du brugte dit åndedrag til at hviske C'et.
-Det vil jeg bruge. -Tak.
Jeg har stalket dig på Google.
Okay.
Og jeg har fundet ud af, at du har et ensemble,
og du havde premiere med et stykke af Thomas Pembridge.
Vent. Er det rigtigt? Hvornår har du gjort det?
For nylig.
Hvorfor har du ændret fokus?
Jeg begyndte at se ting ved orkestre, som jeg ikke kunne lide,
og især ved de mænd, der var involveret.
Specielt en fyr, der var lidt af en idiot.
Som ham?
Jeg har et spørgsmål til frøken Rutledge.
Hvordan tog du fat på oboen?
Eller var det oboen, der tog fat på dig?
Det var min far, der tog fat på den for mig.
Han prøvede den af på en med samme størrelse hænder som mig.
Og jeg fik den til min fødselsdag, selvom jeg ville have en hundehvalp.
For jeg troede ikke,
vi havde råd til et professionelt instrument.
Og så græd jeg under hele min fødselsdag.
Men jeg blev forelsket i den.
Hvem er det så?
Tak.
Tak, fordi du ville mødes.
Selvfølgelig. Det er længe siden.
Hvordan har du det?
Jeg er klar til at vende tilbage, og jeg vil gerne spille for paven.
Vidunderligt. Håndleddet har det bedre?
Der er gået et par måneder. Jeg er klar.
-Og din læge? -Han støtter mig.
Godt. Få ham til at sende en dispensation, så aflyser jeg afløseren.
Okay.
Hvad?
Min læge støtter mig ikke fuldt ud.
Han siger, at senerne ikke vokser sammen, som han havde håbet,
og jeg skal lade det hvile tre måneder mere.
Han støtter dig slet ikke så.
Jeg er ved at blive vanvittig.
Arbejdet med børnene... Jeg bliver nødt til at spille.
Jeg kan ikke tage dig tilbage uden dispensation.
Kommer du til skade igen, vil erstatningsansvaret være...
Jeg skriver under på hvad som helst.
Du kender reglerne, Cynthia.
Du har selv forhandlet dem sidste år.
Når jeg modtager dispensationen fra din læge, tager vi dig tilbage.
Indtil da får du løn.
Du bør være, hvor chefdirigenten vil have dig.
Lægen sagde også, at selv hvis jeg kan spille igen,
vil det måske kun være et par år.
Du må have det godt.
Måske var det søvnmangel
eller LSD.
Eller måske var det den hviskende sirene, som vi kalder inspiration.
Jeg foldede forsigtigt min kimono
og fulgte med Yoko op ad den ujævne sti mod vulkanens kant.
-Maestro? -Hvad?
-Hvad er der? Hvem er du? -Jeg hedder Alan Lawford.
Det er ufatteligt at møde dig.
Kender du de øjeblikke, hvor man føler, man er uden for sin egen krop?
Må jeg sætte mig?
Nej. Hvad fanden vil du?
Jeg hedder Alan Lawford.
Det har du sagt.
Jeg tog hen til symfoniorkesteret, og de bad mig tage herhen.
Så nu står jeg her.
-Er det et dårligt tidspunkt? -Ja.
Jeg arbejder hårdt på min uautoriserede selvbiografi...
-Okay. Jeg går. -Ja.
-Jeg glæder mig til at læse bogen. -Tak.
Jeg vil ikke fornærme maestro DeSousa, men du er min yndlingsinstruktør.
Tja, lad mig se...
-Ja, okay. Kom bare ind. -Jeg vil ikke...
Det gør ikke noget. Sæt dig ned et øjeblik.
-Okay. -Jeg har et par minutter.
-Dejligt. -Det bliver vel kort, ikke?
-Ja. Et øjeblik. -Godt.
Jeg har for nylig overtaget Queens Symfoniorkester.
Du mener Royal Symfoniorkester, ikke?
Nej, jeg mener Queens.
Det ligger lige over Brooklyn?
Queens, ja. Området. Jeg har hørt om det. Jeg tror aldrig, jeg har været der.
Vi har spillet på deltid i flere år.
Men jeg har skaffet lidt penge, og vil forsøge at starte det op igen.
Jeg tænkte på, om du kendte en musikchef?
Vi kan tilbyde et fuldstændigt kreativt frirum.
Ja, men vi ved alle, hvor længe det vil vare, ikke?
Jeg mener det ganske seriøst.
Vi har intet publikum, ingen kapital og intet talent.
Så vi har brug for en vision.
Kender du nogen, der passer på det?
-Måske bør jeg gå. -Sæt dig!
Jeg kender en.
Ja, fem.
Fem gange har jeg været gift med den samme person.
-Nej. -Jo.
Ingen børn. Ingen kæledyr.
Det var, du ved, det er ting, man er tro mod. Ja.
Nu er hun nonne.
-Nonne? -Ja.
Hold da op.
Dit liv er som en roman.
Jeg spiller til ceremonien, hvis du vil have det, far.
Så du øver ikke?
Jeg øver mig. Bare ikke så meget.
Hvad betyder "ikke så meget"?
Det betyder, at jeg også øver på noget andet.
-Hvor meget øver hun sig? -Tal til mig, far.
Du gør altid sådan.
Du når lige til mållinjen, og så falder du fra hinanden.
Jeg falder ikke fra hinanden.
Da hun var 13, var hun med i alle konkurrencerne, større og større.
Så løb hun ned fra scenen og spillede ikke i seks måneder.
Jeg havde brug for en grund til at spille, som ikke var dig.
-Lad os... -Jeg taler.
Det handler lidt om os,
for vi solgte varevognen, så du kunne få en obo.
Vi flyttede hertil, så du var tæt på skolen.
-Det har jeg ikke bedt om. -Det behøvede du ikke,
for vi ville give dig de bedste forudsætninger.
Nu står du på tærsklen
til at blive en del af et af verdens bedste orkestre,
og du hænger ikke i.
Jeg var til audition ved symfoniorkesteret.
En plads blev ledig.
Jeg prøvede.
Jeg kom ikke ind.
Hvad skete der?
Spørg ham?
-Har du det bedre? -Jeg er fuldere.
Jeg er stor fan af den måde, du laver dine rørblade på.
-Det er perfekt. -De skal være perfekte.
For hvis de ikke er perfekte, så ødelægger man hele koncerten.
Som med dig, første gang jeg spillede for dig.
Synes du ikke, jeg gav dig chancen for tidligt?
Nej.
Vil du sidde sammen med mig?
Da jeg var barn, stod han udenfor min dør og lyttede,
så jeg ikke holdt op med at øve mig, til der var gået fem timer.
Jeg elsker det stadig højt.
Jeg elsker musikken.
Jeg går bare i baglås.
Han har ret. Jeg går i baglås.
Jeg forstår godt det med at gå i baglås. Det gør jeg også.
Du går aldrig i baglås.
Det er sket på det seneste.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg er lidt...
Kvalt, du ved?
Som om jeg vil flygte.
Måske er det for meget.
Er det kedeligt her hos mine forældre?
Nej. Det har intet med dem at gøre.
Det er lige modsat... Det er meget fascinerende at være sammen med dem.
Din far, din mor, den måde de, du ved...
Ved spisebordet siger de ting, der er rare, men også giftige.
De løfter dig, og de fanger dig.
Ja. De fanger en.
Men jeg har alle fælderne.
Rigtig mange.
Men den har jeg ikke.
Jeg er nysgerrig efter at se, når du...
Når du bryder væk fra det. Hvad der er nedenunder.
Menneske.
Mig? Dig?
Begge.
Jeg siger dig det.
Skræmte jeg dig? Er du okay?
Ja, jeg finder lige min far.
Hvad kigger du på?
Shoemaker-Levy 5.
Det er en komet.
-Er den sjælden? -Nej.
Jeg tror, at grunden til, jeg ikke kom med i orkesteret,
var, fordi jeg skal prøve det andet.
Hvorfor vil alle være chefen?
Er det ikke nok at være god til sit instrument?
Du har altid sagt, at forskellen på den bedste og den næstbedste
er hvor meget, man vil det.
Lige nu er det her, hvad jeg ville gå i graven for.
Du går ikke hele vejen.
Jo, jeg gør.
Det er bare ikke den lige vej.
Det burde det være.
Det er lettere.
Og der er så få kvindelige dirigenter.
Det er et problem.
Det bliver svært for mig, hvis det slår fejl for dig.
Det gør det forhåbentlig ikke.
Tingene går ikke altid, som man håber.
Du har en stor chance nu.
-Måske får du aldrig en ny. -Det ved jeg godt.
-Tak, fordi du har fået mig så langt. -Hør, egern, jeg...
Godnat.
Hailey?
Hvad tænker du på?
Jeg vil spille for noget, og lige nu ved jeg ikke for hvad.
Hvorfor spiller du ikke for,
hvordan forældre opdrager deres børn til at blive tossede mennesker?
Det er lidt dystert, er det ikke?
Jo, men jeg tænkte,
at hvis det ikke var for de forældre, var der ingen kunstnere.
Intet at stå imod.
Jeg ved det ikke.
Okay. Kom.
Hvordan har du fået fat på en violin?
Jeg har lånt den, for jeg vil spille med dig.
Det er vildt, du er her.
Keith, tager du Amy til hustru, i går, i dag og i morgen?
Ja.
Og Amy, tager du Keith til ægtemand, i går, i dag og i morgen?
Ja.
Du må kysse bruden.
BUSSTOPPESTED
Jeg tror, du skal begynde at betale husleje.
Det troede jeg ikke, jeg måtte.
Jeg mener, at jeg synes, du skal flytte ind.
Tage dine ting med, hvis du da har nogen.
Ja, det ville være rart, at være et sted, der ikke er nogen andens.
Så er det vores sted.
Og Sebastian og Shawns.
Og Freds.
-Ham der sover på sofaen. -Fred? Ja.
Tirsdage. Nogle gange om torsdagen.
Så lad os tage hen og have sex hos os.
Skal vi?
-Er den for tung? -Ja. Det er bedre at blive valgt. er nogen andens.