מוצרטבג'ונגל
גלוריה, הבאתי לך לחמניית פומפרניקל מתוקה.
גלוריה! זה וודו.
אני לא מאמינה שהכרזת את ההכרזה הזאת קבל עם ועדה
בלי לשאול אותי קודם!
אני מתנצל. בחייך, גלוריה, אל תשקעי בעבר.
רק שתדעו, כולם שם בחוץ שומעים כל מה שאתם אומרים.
יידרשו שנים של גיוס כספים כדי להתקרב אפילו...
אני לא מדבר על שנים, אני מדבר על ההווה. עכשיו!
רוצה לראות את עכשיו? עכשיו אני מנקה את השולחן שלי.
כי אין לנו מספיק כסף לצוות עובדי תחזוקה.
אני מנסה להציל את התזמורת הזאת,
התזמורת שלנו, וכרגע ביקשת מחדר מלא במולטי-מיליונרים
לתרום את כספם למטרה הלא נכונה!
אלוהים. גלוריה, לא! אבל זאת לא המטרה הלא נכונה.
זה למעשה אותו הדבר.
אלה התזמורת ותזמורת הנוער, הן הולכות יחד.
לא לפי רשויות המס!
רשויות ה... זה רק אומר "כן".
אני מדבר על ילדים. אני מדבר על העתיד, גלוריה!
- זה רעיון נהדר. - אז?
זה רעיון מופלא.
וזה יבטיח קהל לעתיד.
אבל אתה לא יכול ליצור ארגון צדקה כלל עירוני מהאוויר!
דרך אגב, את מוכרחה לסלוח למאסטרו פמברידג'.
קשה לו.
- איך אתה יודע על זה? - כולם יודעים.
- נכון? - כן.
יש דרך אחת להשיג הון ראשוני
ולעשות את זה די מהר.
כן, טוב, הוא לא יעשה את זה.
לא, רגע, רגע, רגע. אני מאוד בלתי צפוי.
ייתכן שאעשה את זה. ספר לי, ספר לי.
בעקבות הקונצרט בוונציה, הציפו אותנו
בבקשות שתפרסם מוצרים.
למשל, רמקולים ניידים או שעון,
אבל יש הצעה אחת שהיא די גדולה.
גדולה? גדולה, גדולה באיזה מובן?
- כן, אבל הוא לא יעשה את זה. - ספר לי, אני לא מפלה.
ספר לי, בוא נשמע.
אלוהים!
מה אמרתי לך? הוא לא יעשה את זה.
בסדר, גלוריה.
טוב, יש לנו מוזיקה, יש ילדים בעיר,
מיליוני ילדים. מה עולה כסף? למה אנחנו צריכים את הכסף?
כלי נגינה עולים כסף. כיסאות.
- כיסאות עולים כסף. - כיסאות עולים כסף?
כיסאות לא עולים כסף. הם...
כיסאות פשוט קיימים.
בסדר, את מתבדחת איתי. לא, המשיכי.
בסדר, בסדר. אני מרגיש מחויב
לעשות משהו שמעולם לא עשיתי,
ואני אעשה את זה. אשיג את הכסף בעצמי.
בבקשה. למעשה, צא לרחוב
וקטוף אותו מעץ הכסף.
זה בדיוק מה שאעשה.
- אה, קרג ג'י? - כן, מאסטרו?
על... אתה יודע, ה...
אני לא מאמין שאתה בן אדם.
שלום לכולם. היי.
היי, אסתר.
תודה רבה על שבאתם. כולי התרגשות.
את רצינית? הזדמנות לנגן בבכורת
היצירה הראשונה של תומאס פמברידג'?
האמת היא שהייתה לי כרזה על הקיר מאז הייתי בחטיבת הביניים.
רואים בו אותו מנצח בלי חולצה בפיורד.
גם לי הייתה הכרזה הזו.
היא הייתה ממש מעל המיטה שלי.
בסדר, בואו נתחיל.
מה שנפלא ביצירה הזאת
הוא הדינמיקה המקוטבת.
יש רכות ומצד שני יש מתח.
אלוהים. מאסטרו!
היי, מאסטרו. מה אתה עושה כאן?
רק הייתי באזור. החייט שלי גר בברוקלין.
הוא גאון בכפתורים.
בבקשה, המשיכי, מאסטרו.
כאילו אני לא כאן. חשבי עליי כרוח הרפאים שרודפת את התאטרון.
בסדר, כך אעשה.
בואו נתחיל מההתחלה.
זה היה ממש מעולה, חבר'ה.
בשביל הפעם הראשונה.
בסדר. היי, אסתר,
את יכולה להרשות לעצמך להיות חופשיה יותר.
היכן שכתוב "מולטו אספרסיבו" (מאד מוחצן)...
לא, לא, לא. לעזאזל, לא.
- מה? - לא כלום. לא כלום.
בסדר. ה-"מולטו אספרסיבו" (מאד מוחצן), אני ממליצה לך ללכת על זה.
אני לא רוצה להיות נודניק, אבל יש לי כמה מחשבות קטנטנות.
- בסדר, כן, מהן? - תיבה ראשונה.
אני רוצה שתחשבי על זה כקטע סולו,
והשאר זה רק כדי לתת הד.
זו דקות קטנה, אבל זה חשוב.
- כן. - עכשיו דבר נוסף בעניין התיבה הראשונה,
- אני רוצה שהיא תהיה ברורה יותר. - בסדר. כן.
אני רוצה שתקלטי את המקצב. זה צריך לזרום.
- רעיון טוב. אעשה זאת. - בסדר? יופי.
- שרה קזמיר -
צר לי מאוד, מר דה סוזה,
אבל לא נוכל לתת לך הלוואה.
אבל זה לא בשבילי,
זה בשביל הילדים, זה בשביל המוזיקה.
אני יודעת. והתכנית שאתה מנסה להתחיל
- נשמעת נפלאה. - תוכנית?
- אני לא יוצר תוכנית טלוויזיה. - לא. לא, לא, תוכנית המוזיקה?
ה... כן, אבל אני לא קורא לה תוכנית המוזיקה.
אני קורא לה, "מוזיקה והצלילים שיוצרים משפחה."
הגשת בקשה להלוואה אישית.
וכנכסים שיופקדו כעירבון
מנית את בטהובן, מוצרט וצ'... צ'ייקובסקי.
כן, אני מכירה את זה. זה מוצא חן בעיניי.
יופי. זה מוצא חן בעיניה. טוב, זה היה שווה הכול.
אבל אתה מבין שמבחינת הסכם הלוואה
אלה רק שמות של מלחינים.
אין להם ערך ממשי.
ספר לה שהיית משתגע בלי מוזיקה.
לא, אבל אתחיל לבכות אם אומר את זה.
בוא נראה, הדבר הנוסף היחיד שרשמת כאן הוא גביע מייט.
מאטה? גביע מאטה?
והערך הוא "זה תלוי בדעתו של אדם על מאטה"?
התלוצצתי. זאת רק בדיחה.
וואו, אין לך שום אשראי, מה שמעולם לא ראיתי.
- אין כרטיסי אשראי? - לא כלום.
- אין משכנתה, בית, משהו? - לא.
- אני לא חייב כסף לאף אחד. - מעולם לא ראיתי את זה קודם.
זה נראה כאילו אני לא קיים, נכון?
- זאת צורת החשיבה של הבנק. - אני לא מבין.
הבנק נותן הלוואות לאנשים שבדרך כלל ירוויחו כסף חזרה
כדי לפרוע אותן.
פשוט אשיג הלוואה נוספת ואחזיר לכם.
לא, אבל איך הבנק ייתן בך אמון?
אני מבטיח לך. זה אני. אני אומר לך.
את הבנק. תבטחי בי.
אני לא הבנק. אני רק עובדת בבנק.
סליחה, אני מוכרחה להיות בישיבה.
בסדר, בסדר.
תודה רבה על הזמן שהקדשתם.
אני יודע שאת לא הבנק.
ואת "בנק פתרונות יצירתיים לחיים יצירתיים".
הקשב, בסופו של דבר אלה רק ססמאות.
זה לא באמת אמיתי.
בואי נהפוך את זה לאמיתי. אילו הייתי מגדל תפוחי אדמה?
והייתי בא אלייך ואומר, "היי, אני רוצה לגדל עגבניות.
אני רוצה הלוואה כדי לשתול עגבניות ואת היית שואלת...
"יש לך ניסיון עם עגבניות?"
ואני הייתי עונה, "לא, לא, אבל רק תני לי הלוואה."
לא היית נותנת לי, נכון?
- לא. תפוחי אדמה. - כי אני מגדל תפוחי אדמה.
אבל אילו באתי ואמרתי, "אני מגדל עגבניות,
אני עומד לשתול עגבניות."
זה בדיוק מה שאני אומר עכשיו.
אני מוזיקאי. אתן לך את המוזיקה.
היי, ג'ורדן. איפה אתה?
אלוהים. אני ממש מצטערת, חמוד.
לא, רגע, הישאר שם עם המורים שלך. אני כבר מגיעה.
אני בדרך, בסדר? בסדר. טוב, ביי.
לעזאזל. שכחתי שהיום זה היום שבו אני אמורה לאסוף את הבן שלי.
את צריכה טרמפ?
- לא, לא, לא. זה בסדר. - כן, אסיע אותך.
בואי, בואי, בואי. יש לי רכב, בואי.
- בסדר. אם לא מפריע לך. - כן, לא.
הוא היה צריך להישאר עם תפוחי אדמה.
בסדר.
- היי, אתה ממש... - אני יודע, אני יודע, אני מצטער נורא.
אני מתנצל. זה לא היה במקום, ואני אלך ו...
- מעולה. - לא, לא. אני לא אלך.
אכנס לחדר הקטן והנוח ואנמנם.
זה נשמע מעולה.
ואני מבטיח לך, אני אשתוק.
תודה.
בואו נתחיל באותו מקום.
בסדר, בסדר, זה בסדר.
הדלת כאן.
בסדר, בסדר, הגענו, בסדר. שלום, בחור צעיר.
היי, אפשר לבקש ממך טובה? אתה יכול להחזיק את האופניים שלי לרגע?
- כן, בבקשה? אתה מבטיח לי? - אני מבטיח לך.
מצוין.
- היי, בחור צעיר. - אימא!
היי. אני ממש מצטערת. אפצה אותך.
- ג'ורדן, זה מר דה סוזה. - שלום.
- היי. - קוראים לי רודריגו.
- מה שלומך? - טוב.
- אתה מנגן בפסנתר? - לא.
לא, הוא לא מנגן בשום כלי.
שלום. מי רוצה לשחק משחק?
אני!
בואו. התקבצו סביבי במעגל, קדימה.
בסדר, בואו ניצור מעגל. יופי. מעולה.
ברוכים הבאים. למי יש לב?
לכולם? גם לכן יש לב?
אתן יכולות להצטרף. בואו, בואו, בואו.
איזה צליל משמיע הלב?
אין כמו גבר נאה.
בייחוד עם גיטרה.
טוב. חבר'ה, קחו את הכלים שלכם, בבקשה.
ואיפה היינו? היינו בדופק, נכון?
היינו בדופק. אז איך זה היה? הדופק?
אז... בסדר.
אתם יכולים לעזור לנו עם הדופק עם הצינורות?
ובואו נתחיל לנגן בענבלים, בבקשה?
נקניקיית מיסיסיפי, נקניקיית מיסיסיפי!
את רואה, זהו זה! זה כלי הקשה. הכלי שלך הוא תופים.
בהחלט, וברגע שהם מוצאים את זה, אין דרך חזרה.
כן, ולעולם לא תישני שוב.
- זה מלהיב. - אבל הוא יהיה מאושר.
יש לי המחאה בשבילך.
המחאה?
- זה ממך. - כן.
רק רציתי להגיד שאני אוהבת את מה שאתה מנסה לעשות.
תודה.
כדאי שאקח אותו הביתה לארוחת ערב עכשיו.
- בסדר. - בסדר.
אני יכול לבשל יום אחד בשבילך ובשבילו.
- אתה יודע לבשל? - נמציא משהו.
לעזאזל. קשקוש! קשקוש!
- תומאס, משהו לא בסדר? - זה הסיום.
זה הסיום הארור. אלוהים!
אין לי מושג מה חשבתי לעצמי, לעזאזל.
זה קשקוש גנוב. הורידי את זה!
בסדר, אתה רוצה שאוריד את חלק הסיום?
כן, הורידי אותו בלי גינונים, כמו מנתח בכפר.
לא, אל תורידו את חלק הסיום.
המאסטרו אמר כרגע להוריד את חלק הסיום.
אני יודעת, אבל אני המנצחת, אז תנו לי לטפל בזה.
בסדר, תומאס, אל תסבך את זה.
זה לא גנוב. זה שיר אהבה פשוט יפהפה.
אלוהים. אל תגידי... מה?
לכל הרוחות! לעזאזל. מה לעזאזל את...
הרסת לי את זה עכשיו.
עכשיו אני צריך לראות בזה שיר אהבה?
זה לא שיר אהבה מחורבן!
בסדר, אולי תלך הביתה ותישן קצת?
למען האמת, אולי כולנו נלך הביתה ונישן קצת?
נבוא רעננים מחר. נלטש את זה ונעלה את המופע.
אין בעיה.
כולם בסדר?
טוב, בואו נעשה את זה.
כן, הבאתי לכולם קפה.
- תיקנתי את זה. - רגע, אני... אין לי עמוד שלוש.
אתה צריך להדביק יחד את ראש עמוד ארבע הקודם עם עמוד 36 החדש.
צדקת, יקירתי.
זה סיפור אהבה! היה צריך רק לפשט את זה.
זה היה ממש פשוט גם ככה. לא היה צורך לפשט את זה.
למעשה עכשיו זה מורכב יותר.
הקשיבי, יקירתי, אני יודע שזה קשה,
וזו גם הפעם הראשונה שלך,
אבל אני רוצה שזה יהיה כמו שצריך, אז בבקשה רק נסי בשבילי.
בסדר.
בסדר, מחלק הסיום, טוב.
אסתר, את מנגנת משהו שונה לגמרי.
זה מה שהמאסטרו כתב. זה כאן.
בסדר, אבל זה לא משתלב עם שום דבר אחר.
כן, זה דווקא ממש מגניב.
בן, למה אתה סתם עומד שם?
כבר אין חלק של קלרינט.
פשוט הרגשתי שזה ציפוי על ציפוי.
בסדר, זהו זה. בוא הנה.
אני לא יודעת למה אתה עושה את זה לעצמך.
אבל כל מה שניסיתי להעביר
ביצירה הזאת כבר לא קיים.
זה מה שהמלחין רוצה!
אני רק צריכה רגע איתו, אסתר.
אני רק רוצה לוודא שהמאסטרו יקבל מה שהוא צריך.
בסדר, אני המנצחת, ואני אוודא
שהמאסטרו יקבל...
תפסי מרחק, לעזאזל!
היה כבוד גדול לעבוד איתך. אתה גאון בעיניי.
היי, אסתר? היא פרשה כרגע?
כך אני פירשתי את זה, כן.
אסתר, אסתר, בבקשה, חכי.
אני ממש מצטערת, אפשר לדבר על זה?
באמת חשבתי שיש בך משהו.
אבל אני משערת שמה שכולם אומרים עלייך זה נכון.
רגע, מה? מה כולם אומרים עליי?
מצאתי פתרון!
קלארק, אתה תיקח את החלק של שון
ואני אשכתב את החלק של אסתר.
- כך ששון יוכל לנגן. - לא, לא, לא...
כן, זה בסדר גמור.
אני לא רוצה את זה, אני לא רוצה את זה!
אתם בסדר? רודני "איש הטבעות"
צריך לעבור על סימני התאורה.
אבוד לנו, כבר עדיף שנצפה בו
זורק את הטבעות שלו. קדימה.
חבר'ה, כניסת קהל בעוד 15 דקות.
בזמנים כאלה אני מצטער שההורים שלי לא האמינו בי.
אתה יודע מה? הם לא האמינו בך, אז שילכו לעזאזל!
עכשיו אתה רק צריך "לנגן בתשוקה".
בסדר, כולם יודעים מה אנחנו עושים?
- בסדר. - לא.
- בסדר, שון. אנחנו הולכים ל... - היילי, זה סיוט!
אני יודעת, זה סיוט. זה סיוט איום ונורא.
אני ממש מצטערת על שאתה צריך לחלום אותו איתי,
אבל אנחנו ניצור משהו ממש מדהים אם תחזיק מעמד
- ותמשיך עד הסוף. - לא, אנחנו לא!
- היי. - היי.
- מה המקום הזה? - אין לי מושג.
יש לי חברה שמופיעה כאן הערב.
- מה שלומך? - טוב.
קבעתי ניתוח לשבוע הבא.
סיפרת למישהו?
קשה מדי לספר לאנשים. מה אני אגיד?
זו חופשה למשך חודשיים, או שזה נגמר אם זה לא יעבור בהצלחה.
אתה מיילל על הלילה שמגיע אחרי היום?
על הגשם שמגיע אחרי אור השמש?
אתה מתלונן על כך שיש דברים מכוערים בחיים?
ויטיזסלבה קפרלובה מתה בגיל 25.
אבל לפני כן היא כתבה יותר מ-50 יצירות
וניצחה עליהן בתקופה שבה נשים היו אמורות להיות מוזות, לא אמניות.
הערב אנחנו חוגגים את מציאת דרכנו.
ועכשיו, ללא עיכובים מיותרים, תתמלאו תדהמה מ"פראי הקריסטל".
- זאת ליזי, היא מדהימה. - יש לה קול מעולה.
מה תעשה אם יגידו שאתה לא יכול לשחק יותר?
אין "אם". התקשרו אליי אחר הצהריים.
אני סיימתי את הקריירה. בכל אופן, זה בסדר.
מה זאת אומרת "זה בסדר"?
נשארו לי רק שנתיים. דברים קורים.
- צריך לעבור לתוכנית החלופית. - תוכנית חלופית?
- אין לך תוכנית כזאת? - מעולם לא חשבתי על זה.
אולי זו צריכה להיות התוכנית החלופית שלך.
- באמת? - כן.
את יכולה להסתדר עם שש.
היי, סינתיה. אלוהים. אתה קווין מייג'ורס?
אתה קווין מייג'ורס!
קווין, זאת גלוריה, הבוסית שלי.
כן, הייתי שם כשקלעת 12 נקודות
נגד "ספרס" ב-80 השניות האחרונות.
אין לך מושג, הבחור הזה מדהים.
שככה יהיה לי טוב. הוא מדהים.
הוא מדהים. אתה מדהים.
גם אני מעריץ מושבע שלכם.
אולי בהזדמנות נוכל לדבר על תוכנית ההטבות של התורמים.
גלוריה, אולי תצטרפי אלינו?
לא, לא, לא. שיהיה לכם ערב נפלא יחד.
אפשר לקבל מרטיני, בבקשה?
שון, אני צריכה שתקשיב לי עכשיו.
אתה צריך לנגן את התו הזה במקום את כל התווים האלה.
- עדיין יהיה לזה כמעט אותו אפקט או... - היילי.
- מה? - יש לי פתרון.
לא, לא, לא עכשיו! הרגע שיניתי ארבעה חלקים.
אני משתמשת בכלי הנשק שבהישג יד.
אם להשתמש בהיקש שלך, יש לי טיל מעולה.
אני דווקא חושבת שזה נשמע טוב יותר ככה.
זה פשוט בהרבה.
אני לא מבינה למה זה לא היה ככה מההתחלה וה...
בסדר.
רגע אחד.
- היילי, נעים לראות אותך. - הוא חייב לי טובה.
למעשה אחרי הערב, קרוב לוודאי שאהיה חייב לך.
ג'ושוע בל. היי, אני יודעת שאתה בדרך כלל לא משתתף בהופעות בסדר גודל כזה.
את יודעת שהוא נתן לי את ההזדמנות הגדולה הראשונה כשהייתי בן... כמה?
ארבע עשרה? אני חושב שניהנה.
יצא לך לעבור על החלקים?
אני רוצה עזרה ממך.
אולי רק תיתני לי מושג על החזון שלך.
- יש כמה דברים שאני... - בהחלט, בהחלט.
- ליזי! - מה?
אני צריכה שתאלתרי לחמש דקות!
מה? למה? למה? למה?
וואו, ג'ושוע בל. היי.
כן, נולדתי לאלתר.
בסדר, החלק הזה שבו כתוב מולטו אספרסיבו,
לדעתי באמת חשוב שנכבד אותו.
יש לנו אמרה כאן בפראג.
מאה פעמים, וכלום לא הרג את החמור.
זה מזכיר לי את הבית.
את בקרקס?
לא? את יכולה להגיד לי.
איך שיטת הניצוח שלך?
אני מקווה שהיא טובה. אני לומדת מהטוב ביותר,
תומאס מלמד אותי.
טוב, למעשה זה קשור יותר למה שיש כאן בפנים
ואז מה שאת עושה בידיים.
אם אנחנו עוקבים אחרייך, שיהיה לך ברור מה יש לך בראש.
אם תעבירי את זה באופן כלשהו, בין שככה ובין שככה,
- זה יצליח, אז... - כן.
ואת נראית מישהי שיודעת מה היא רוצה.
אני שמחה לשמוע שזה נראה ככה.
שניכם, כבר נישקת אותה?
לא? כמעט חצות,
והקומוניזם יהיה כאן בשעה אחת.
קדימה. למה אתם מחכים?
ואת, גברתי.
מה דעתך על עליית מעמד הפועלים?
תשובה מוזרה.
שלום. אני נרגשת מאוד להציג לכם
יצירה חדשה מאת תומאס פמברידג'.
תומאס, תרצה לומר משהו?
למה... בסדר, כן, בוודאי, בוודאי.
תודה רבה, היילי,
ותודה לכל המוזיקאים הצעירים הנפלאים.
ותודה לג'ושוע.
כתבתי את זה לחברה שחשובה לי מאוד.
לבי שייך לה, אבל כמובן אני לא רואה אותה בשום מקום כאן,
אז...
זה אומר הרבה. בכל אופן, במילותיו של אריסטו,
שאני אמות, באמת.
על הזין.