Glorie, přinesl jsem ti chlebíček!
Glorie, to je vúdú!
Nemůžu uvěřit, že jsi udělal prohlášení do světa,
a vůbec ses mě nezeptal!
Omlouvám se! No tak, Glorie, nebudeme zůstávat v minulosti.
Jen abyste věděli, všichni tam slyší, o čem mluvíte.
Zabralo by roky shánění peněz, abychom byli aspoň takhle blízko.
Nemluvím o letech, mluvím o téhle chvíli! Teď!
Chceš vidět teď? Teď uklízím svůj stůl.
Protože nemáme dost peněz na uklízečky.
Snažím se zachránit orchestr,
náš orchestr, a ty jsi zrovna požádal místnost plnou multimilionářů,
aby dali své peníze na špatnou věc!
Bože! Glorie, ne! To není špatná věc!
Je to stejná věc.
Orchestr a mladý orchestr půjdou dohromady.
Ne, když jde o daně!
Daně... To znamená ano!
Mluvím o dětech, mluvím o budoucnosti, Glorie!
-Je to úžasný nápad! -Ano?
Je to krásný nápad.
A v budoucnosti nám zajistí publikum.
Ale nemůžeš takhle zčistajasna ze vzduchu vytáhnout neziskovou věc!
Mimochodem, musíš odpustit maestrovi Pembridgeovi.
Těžce to nese.
-Jak o tom víš? -Každý to ví.
-Že ano? -Jo.
Víte, je jeden způsob, jak získat peníze
a udělat to rychle.
Jo, tak to on neudělá.
Ne, počkej. Jsem nepředvídatelný.
Možná ano. Řekni mi to.
Po koncertu v Benátkách nás zaplavily
žádosti o reklamu s tebou.
Třeba přenosné reproduktory nebo hodinky,
ale je tu jedna o moc větší věc.
Větší? Jak moc velká?
-Jo, ale on to neudělá. -Já nediskriminuju,
tak mi to řekni.
Bože!
Neříkala jsem to? Ne.
Dobře, Glorie.
Máme hudbu, ve městě jsou děti,
miliony dětí. Co stojí peníze? K čemu potřebujeme peníze?
Nástroje stojí peníze. Židle.
-Židle stojí peníze? -Ano, židle.
Židle nestojí peníze, ty...
Ty tam prostě jsou!
Jasně, děláš si legraci. Pokračuj.
Dobře, cítím povinnost udělat něco,
co jsem nikdy v životě neudělal.
A udělám to. Seženu ty peníze sám.
Posluž si! Vlastně můžeš jít na ulici
a natrhat je z penězovníku!
To přesně hodlám udělat.
-Craigu G? -Ano, maestro?
Ohledně té věci...
Nemůžu uvěřit, že jsi člověk, chlape.
Ahoj všichni, ahoj.
Ahoj Esther.
Děkuju všem, že jste přišli. Mám takovou radost.
Děláš si legraci? Možnost hrát poprvé
první kompozici Thomase Pembridge?
Od střední mám na zdi jeho plakát.
Diriguje tam bez trička na fjordu.
Taky jsem ho měl.
Přímo nad postelí.
Super, tak začneme.
Na tomhle díle je úžasná
jeho polarizovaná dynamika.
Na jedné straně lehkost, na druhé napětí.
Proboha! Maestro!
Ahoj, maestro. Co tu děláte?
Byl jsem za rohem. Můj krejčí žije v Brooklynu.
Je to génius, pokud jde o knoflíky.
Dobře, prosím, pokračuj, maestro.
Jako bych tu nebyl. Jako bych byl jeden z duchů, co tu straší.
Dobře, provedu.
Výborně, vezmeme to od začátku.
To bylo skvělé, lidi.
Na první pokus.
Dobře, Esther,
myslím, že se můžeš trochu uvolnit.
Tam, kde je molto espressivo...
Ne. Zatraceně, ne.
-Cože? -Nic.
Dobře. Molto espressivo, opřete se do toho.
Nechci nějak škodit, ale měl bych pár drobností.
-Dobře, jakých? -První takt.
Chtěl bych, abys ho brala jako sólový,
zbytek je jen ozvěna.
Je to jemná linie, ale důležitá.
-Ano. -A ještě k prvnímu taktu,
-měl by být čistší. -Dobře. Jo.
Musíš udržovat tempo. Musí to plynout.
-Dobře. Udělám to. -Dobře? Fajn.
Je mi líto, pane DeSouso,
ale nemůžu vám půjčit.
Ale to není pro mě.
Je to pro děti. Pro hudbu.
Já vím. A program, se kterým chcete začít,
-zní skvěle. -Program?
-Nedělám v televizi. -Ne, hudební program.
Aha... Já prostě neříkám hudbě program.
Říkám jí „Hudba a zvuky, které tvoří rodinu“.
Víte, požádal jste si o půjčku jako fyzická osoba.
A jako záruku, kterou nabízíte, jmenujete
Beethovena, Mozarta a... Čajkovského.
Toho znám. To se mi líbí.
No skvěle. To se jí líbí. Tak to celé stálo za to.
Ale chápete, že ve smyslu smlouvy o půjčce
jsou tohle jen jména hudebních skladatelů.
Ve skutečnosti nemají hodnotu.
Řekni jí, že bez hudby by ses zbláznil.
Nemůžu, začnu brečet.
Podívejme se, jediná další věc, kterou jste uvedl, je kalabasa.
Kalabasa?
A její hodnota „závisí na tom, jak má kdo rád maté“?
To byl vtip, víte, jen vtip.
Nemáte žádné pohledávky, to jsem ještě nikdy neviděla.
-Žádné kreditní karty, žádná hypotéka? -Nic.
-Dům, nic? -Ne.
-Nikomu nedlužím. -To vidím poprvé.
Vypadá to, že neexistuju?
-Takhle přemýšlí banka. -Nechápu to.
Banka dává půjčky lidem, kteří většinou vydělávají peníze,
aby je mohli splatit.
Splatím to další půjčkou.
Ale jak vám banka může věřit?
Dávám vám své slovo. Říkám vám to.
Vy jste banka. Věřte mi.
Nejsem banka, pracuju pro ni.
Promiňte, musím na schůzi.
Ano, dobře.
Díky moc za váš čas.
Vím, že nejste banka, ano?
Jste banka „kreativní řešení pro kreativní život.“
Poslyšte, tohle jsou jen slogany.
Není to skutečné.
Tak to uděláme skutečné. Co kdybych pěstoval brambory?
Přišel bych a řekl: „Chci pěstovat rajčata.“
A chtěl bych půjčku na rajčata. A vy?
„Máte zkušenosti s rajčaty?“
A já: „Ne, ale dejte mi půjčku.“
Nedala byste mi ji, že?
-Ne. -Protože pěstuju brambory.
Ale když přijdu a řeknu: „Ahoj, jsem rajčatový farmář,
„budu pěstovat rajčata.“
Tak to právě teď říkám, víte?
Jsem hudebník. A dám vám hudbu.
Ahoj, Jordan. Kde jsi?
Proboha! Promiň mi to, zlato.
Ne, vydrž, zůstaň s učiteli, hned tam budu.
Jsem na cestě, ano? Dobře. Ahoj.
Zatraceně! Zapomněla jsem, že dneska vyzvedávám syna.
Potřebujete svézt?
-Ne, to je v pořádku. -Svezu vás.
Pojďte, mám vozidlo.
-Dobře, jestli vám to nevadí. -Vůbec ne.
Měl zůstat u brambor.
Dobře!
-Hej, vážně... -Já vím. Promiň.
Omlouvám se. Neměl jsem. Radši půjdu.
-Skvěle! -Ne, nepůjdu.
Půjdu do toho útulného pokojíčku a zdřímnu si tam.
To zní fajn.
Budu tiše, vážně.
Díky.
Začneme stejně.
Dobře, jo. Fajn...
Dveře jsou tamhle.
Dobře, jsme tu. Ahoj mládenče!
Uděláš mi laskavost? Podržíš mi na moment kolo?
-Ano, prosím? Slíbíš mi to? -Slibuju.
Skvělé.
-Ahoj človíčku! -Mami!
Moc se omlouvám, vynahradím ti to.
-Jordane, to je pan DeSousa. -Ahoj.
-Ahoj. Jmenuju se Rodrigo.
-Jak se máš? -Dobře.
-Hraješ na piano? -Ne.
Ne, nehraje na nic.
Ahoj! Kdo si chce zahrát hru?
Já!
Pojďte, uděláme kruh, pojďte!
Fajn, uděláme kruh. Dobře. Skvěle.
Vítejte, dobře. Kdo má srdce?
Všichni? Vy taky máte srdce?
Můžete se přidat, pojďte, pojďte.
A jaký zvuk srdce dělá?
Není nad hezkého muže,
hlavně, když má kytaru.
Dobře! Lidi, vezměte si nástroje, prosím.
Kde jsme byli? U srdečního tepu, že?
U srdce. Jak to bylo?
Takhle... Dobře.
Pomůžete nás s tím srdečním tepem?
A ať slyším pleskání, ano?
Mississippi hot dog, Mississippi hot dog.
To je ono! To jsou bicí. Tvůj nástroj se jmenuje bicí.
Rozhodně! A jak to jednou poznají, už nebudou chtít zpátky.
Jo, a vy už se nikdy nevyspíte.
-Těším se. -Ale bude šťastný.
Mám pro vás šek.
Šek?
-To je od vás! -Ano.
Líbí se mi, o co se snažíte.
Díky.
Teď ho musím vzít domů.
-Dobře. -Dobře.
Jednou bych pro vás oba mohl uvařit.
-Umíte vařit? -Něco vymyslíme.
Sakra! Kravina!
-Thomasi? Děje se něco? -To ta coda.
Ta zatracená coda. Panebože!
Nevím, co jsem si myslel!
Je to nepůvodní kravina. Pryč s ní!
Chcete, abych se zbavila cody?
Ano, odřízni ji jako venkovský chirurg.
Ne, codu necháme.
Maestro řekl odříznout.
Já vím, ale já diriguju a zvládnu to.
Thomasi, nekomplikujte to.
Není to nepůvodní! Je to krásná, jednoduchá milostná píseň.
Proboha. Neříkej... Cože?
Sakra! Kurva! Co to sakra...
Teď jsi mi to úplně zničila.
Teď na to budu myslet jako na milostnou píseň?
Není to milostná píseň!
Proč se nejdete domů prospat?
Vlastně, proč nejdeme všichni?
A zítra vstaneme odpočatí, vypilujeme to a předvedeme show.
Žádný problém.
Všichni v pořádku?
Dobře, jdeme na to.
Mám kafe pro všechny.
-Spravil jsem to. -Nemám stranu tři.
Musíš slepit vršek staré strany čtyři s novou stranou 36.
Měla jsi pravdu, zlato, víš to?
Je to milostný příběh! Jen potřeboval zjednodušit.
Už to bylo jednoduché. Nebylo třeba.
Ve skutečnosti je to komplikovanější.
Poslouchej, zlato. Vím, že je to těžké.
A taky je to tvoje poprvé, ale poslouchej!
Vážně chci, aby to bylo správně, můžeš to pro mě zkusit?
Dobře.
Dobře, od cody, můžeme.
Esther, hraješ něco úplně jiného.
Tak to maestro napsal, tady.
Dobře, ale neladí to ke zbytku.
Mně to připadá super.
Bene, proč tam jen tak stojíš?
Už tam není žádný klarinet.
Přišlo mi to jako zdobení na zdobení.
Tak to stačí. Pojďte sem.
Netuším, proč si tohle děláte.
Ale všechno, kvůli čemu
jsem to chtěla, je pryč.
Takhle to skladatel chce!
Potřebuju chvilku.
Chci si být jistá, že maestro dostane, co potřebuje.
Dobře, a já diriguju a zajistím,
že maestro dostane...
Nech toho, sakra!
Byla pocta pracovat s vámi. Jste génius.
Hej, Esther? Ona skončila?
Tak mi to připadalo, jo.
Esther, počkej, prosím.
Omlouvám se, můžeme si o tom promluvit?
Myslela jsem, že v tobě něco je.
Ale asi bude pravda, co se o tobě říká.
Cože? Co se o mně říká?
Přišla jsem na to!
Clarku, ty si vezmeš Shawnovu část,
a já přepíšu Estheřinu část.
-Takže Shawn bude hrát. -Ne.
Jo, je to v pohodě.
Nechci to, ne!
Jste v pohodě? Rodney
si potřebuje procvičit kruhy.
Jsme v prdeli, takže se můžeme dívat,
jak to dělá. Jdeme na to!
Lidi, otevíráme za 15 minut!
V takové chvíli si přeju, aby mi rodiče věřili.
Víš co? Nevěřili, ať jdou do háje.
Teď to musíš zahrát s vášní.
Všichni vědí, co děláme?
-Dobře. -Ne.
-Fajn, Shawne. Budeme... -Hailey, tohle je noční můra!
Vím, že je to noční můra. Zatraceně děsná.
Mrzí mě, že ji sníš se mnou,
ale vytvoříme něco úžasného, když vydržíš
-a zahraješ to! -Nevytvoříme!
-Ahoj. -Ahoj.
-Co to je za místo? -Nemám ponětí.
Dneska tu vystupuje kamarádka.
-Jak se máš? -Dobře.
Příští týden mám operaci.
Řekla jsi to někomu?
Je těžké o tom mluvit. Co jim mám říct?
Buď budu mimo dva měsíce, nebo navždycky, když se to nepovede.
Kňučíte, protože den střídá noc?
Že po slunečním svitu přichází déšť?
Stěžujete si, že má život ošklivé stránky?
Vítězslava Kaprálová zemřela v 25 letech.
Ale stihla napsat a dirigovat přes 50 děl,
v dobách, kdy žena směla být múza, ne umělkyně.
Dnes oslavujeme schopnost jít svou cestou.
A nyní se bez zbytečného povyku nechte ohromit Crystal Brutes.
-To je Lizzie, je úžasná. -Zní skvěle.
Co budeš dělat, když ti řeknou, že už nemůžeš hrát?
Není žádné „když“. Volali odpoledne.
Mám po hře. Každopádně, to nic.
Co tím chceš říct, „to nic“?
Měl jsem už jen pár let. Takže o co jde?
-Čas na plán B. -Plán B?
-Žádný nemáš? -Nikdy jsem nad tím nepřemýšlela.
Možná by to mohlo být tohle.
-Vážně? -Jo.
Zvládla bys tak šest.
Ahoj Cynthie. Proboha, vy jste Kevin Majors?
Jste Kevin Majors!
Kevine, tohle je Gloria, moje šéfová.
Viděla jsem, jak jste nahrál těch 12 bodů
proti Spurs v posledních 80 sekundách.
Tenhle chlapík je fantastický!
Proboha... Je úžasný!
Je úžasný. Jste úžasný.
Taky vám hodně fandím.
Možná si někdy můžeme promluvit o programu sponzorských darů.
Glorie, sedni si k nám.
Ne, kdepak. Užijte si spolu bezvadný večer.
Můžu si dát prosím martini?
Shawne, soustřeď se teď na mě.
Vážně musíš hrát jen tohle místo všeho ostatního.
-Efekt bude podobný... -Hailey!
-Co? -Mám řešení.
Ne, teď ne. Právě jsem předělala čtyři části.
Používám zbraně, které mám po ruce.
Abych použil tvůj příměr, já mám zatracenou raketu.
Já si myslím, že to teď zní líp.
Mnohem jednodušší.
Nevím, proč to takhle nebylo celou dobu.
Fajn.
Vteřinu.
-Hailey, rád tě vidím. -Dluží mi laskavost.
Po dnešku asi budu dlužit já tobě.
Joshua Bell. Ahoj. Takové malé věci nejspíš nikdy neděláte.
Víte, že tenhle chlápek mi dal první velkou šanci,
když mi bylo 14? A myslím, že to šlo!
Měl jste čas se podívat do partitury?
Víte, rád bych znal vaši představu.
Mohla byste mě zasvětit do své vize.
-Je tam pár věcí, které... -Rozhodně.
-Lizzie! -Co?
Musíš pět minut improvizovat!
Co? Proč?
Kurva, Joshua Bell? Ahoj.
Improvizuju od narození.
Dobře, ta část, kde je molto espressivo,
myslím, že je důležité ji respektovat.
V Praze máme takové rčení.
Stokrát nic umořilo osla.
Tohle mi připomíná domov.
Jste z cirkusu?
Ne? Mně to můžete říct.
Jaká je vaše technika?
Doufám, že dobrá. Učil mě ten nejlepší.
Učil mě Thomas.
Popravdě je to víc o tom, co máte v hlavě
a co pak děláte rukama.
Když vás máme následovat, chce to představu, jak přemýšlíte.
Když to dokážete naznačit, ať je to takhle nebo takhle,
-tak to půjde... -Ano.
Vy vypadáte, že víte, co chcete.
To jsem ráda, že to tak vypadá.
Vy dva. Už jste se políbili?
Ne? Je skoro půlnoc
a v jednu ráno tu budou komunisté.
No tak. Na co čekáte?
A vy, madam.
Jak se vám líbí vzestup proletariátu?
Divná odpověď.
Ahoj, jsem nadšená, že vám můžu představit
nové dílo Thomase Pembridge.
Thomasi, chtěl byste něco říct?
Dobře, jasně, samozřejmě.
Díky moc, Hailey,
a vy všichni úžasní mladí muzikanti.
Díky tobě, Joshuo.
Víte, napsal jsem to pro někoho, kdo pro mě moc znamená.
Měla moje srdce, ale nikde ji tu nevidím,
takže...
Tady to je. A slovy Aristotela,
do háje se mnou.
Do háje.
Na zdraví.
Kreativní dohled Tereza Němcová evidím,