Jo! Panebože!
Ježíši!
-Máš vůbec řidičák? -Mám anglický.
-Počítá se to? -Očividně ne, maestro.
Poslyš, teď máme šanci. Mohli bychom odsud vypadnout
a zajet na víkend do Sag Harbor.
Ty je nechceš potkat?
Samozřejmě, že ano! Jsem nadšený! Jsem potěšený!
Ale znáš to, rodiče a děti,
vždycky je trochu ošemetné někoho představovat...
-Už je pozdě, viděli nás. -Cože?
Ahoj, ahoj!
Thomasi, chci, abys byl sám sebou,
aby ses bavil a...
Ale víš, občas umějí být trochu...
A ty taky... Víš, co myslím?
Co?
Neřeš to. Je to v pohodě.
-Vítejte! -Ahoj!
Glo, pojď sem s tím zadkem!
Slyšela jsi, Glo, šup tam s tím zadkem.
-Ahoj zlato! -Ahoj tati!
-Ahoj! -Jak se máte?
-Ahoj mami! Ahoj! -Ahoj.
Zlatíčko, jak se máš?
Vážení, to je Thomas Pembridge.
-Těší mě. -Těší mě.
Musíte být mimořádný.
Nikdy si nikoho domů nepřivede.
Má strašný vkus na chlapy.
-Neříkejte! -Je zábavný!
-A tohle je z maturitního plesu. -Páni, tolik vlasů!
A její partner! Panebože! Jako dikobraz s akné!
Ve skutečnosti teď řídí firmu o hodnotě sedmi miliard.
Proboha! Kdo je tahle kulička?
To je Glo ve 12 letech.
Říkali jsme jí Princezna Koláčková.
Neříkejte? Ahoj, Princezno Koláčková!
Dobře, to stačí. Byla jsem tlustá holčička.
Slíbila jsem si, že zhubnu 20 kilo
a přestěhuju se někam, kde je knihovna,
co nejdřív to půjde.
Citlivé místo. Vždycky si myslela, že je lepší než my.
Víte, já se ji vždycky snažím povzbudit.
Tati, to není pravda.
Není to lež.
Mami, v kuchyni je tvůj oblíbený štrůdl.
Poslyš, synu. Jaké máš úmysly s naší dcerou?
Rozhodně ne manželství! Nestojím o to být číslo pět.
A je to, zlato. Žádná vnoučata.
Vy...
-Vy! -Vidíš ten obličej?
Vážně myslel, že to myslím vážně!
-Dostal jste mě! -Jo!
To se povedlo!
Čemu se smějete?
Tví rodiče mě týrají.
Miluju je. Jsou úžasní. Bylo to...
Jsem moc ráda, že spolu všichni dobře vycházíte.
Ahoj! Ahoj, Glo!
-Myslím, že to šlo úžasně! -Ahoj! Zase brzy přijeďte!
Jsem ráda, že ses bavil.
Ty by ses taky bavila,
kdyby sis ze zadku vytáhla ten klacek.
Vytáhnu, a pak tě s ním vezmu přes hlavu.
To je ono. Poslyš, dneska musíme jít k tobě.
Já mám nocležníka.
Myslím, že budu dneska radši sama.
Co jsem sakra řekl?
Vlastně nevím, co jsem si myslela.
Čtyři ráno, a vy pořád nespíte?
Možná pomůže trocha hudby.
Johanne Sebastiane! Hrajte, pokračujte!
Ale nehrajte pro mě, já jsem doma,
jsem v pořádku, nepotřebuju... Víte?
Muž bez domu, který říká, že je doma,
muž, který jde do vězení a mluví o svobodě,
je to dítě, génius nebo šílenec?
Zmlkněte, Johanne Sebastiane!
Co to... Proč ten rámus?
Promiň, maestro, promiň. To jen Johann Sebastian.
Proboha! Už zase děláš bubliny v domě. No tak, člověče.
Musím! Musím na něco přijít,
ale nemůžu, dokud neusnu, a neusnu,
dokud na to nepřijdu.
Viděl jsem Melody Yangovou udělat úžasnou bublinu,
velkou a uvnitř jednu menší,
a pak ještě jednu, která kroužila kolem.
Chtěl jsem ti něco říct...
Ano, řekni, řekni!
Je to o Glorii a mně.
Nevím, co to sakra dělám.
Na začátku to bylo super, zábava, víš?
Výborně jsme si spolu užívali.
A teď se zničehonic změnila.
Takhle je to vždycky. Vždycky.
Žádná zábava. Nic.
-Jeden den je to v pořádku... -Jo.
Další den je to divné. A nikdo neví proč.
-Jo. -Je to jako orchestr.
Byli pohromadě. Pak jsme se rozdělili, znovu se spojili,
ale nikdo neví, co bude dál. Vždycky je to tak,
všechno se pořád mění.
Jo. Hej, co ta ulepená věc?
-Máš... -To si pamatuju!
Jo, měl jsi...
Došla, než jsem odjel do Benátek.
-Ano. -Kruci.
Ale zkus tohle, zkus to.
Dobře, jen...
-Jen to zkus. -Bože, to je stupidní!
Opři se do toho.
Bože, vidíš to?
Mám pocit, že v našem vztahu hraju druhé housle.
Já vím, že doopravdy hraju druhé housle.
Proč mi to říkáš?
Jak mám sehnat lidi, aby pro mě hráli?
Pro orchestr je to moc malé.
Nikdy nepodceňuj sílu pizzy a piva zadarmo.
Díky tomu vybuduju celej kabaret.
To je požární poplach. Musíme ven.
Nechte všeho.
Pozor, tubo.
-Hej, nejste Esther Ohnnová? -Jsem.
Jsem vaše velká fanynka.
Vím, že to zní dost šprtsky.
Ale myslím, že je super, že jste odmítla
Juilliard kvůli Moskevské symfonii.
A jak jste hrála s Björk a...
Jsem Hailey Rutledgeová.
Vy jste pozvracela Walshe.
Jo, zvracela jsem u Andrewa Walshe.
A vyhodil mě.
Fajn. Protože když mi řekl, abych mu ručně prala prádlo,
vypadla jsem odtamtud. Je to lump.
Jo, je příšerný.
Je milé potkat dalšího přeživšího.
Poslyš, dávám dohromady ansámbl na jednu událost.
A říkala jsem si, jestli nechceš hrát.
Platí se to?
Stačí pivo zadarmo?
-Jo. Kdo diriguje? -Já.
Fajn, dobře.
-Cože? -Udělám to. Šok a úžas, ne?
Jo, šok a úžas.
Dobře, uvidíme se na zkoušce.
Je tam zlomenina záprstní kůstky,
což vysvětluje chronický zánět.
Co další dávka injekcí?
Můžeme s nimi pokračovat, i s fyzioterapií,
ale nakonec bude nejspíš stejně potřeba operace.
Nicméně, pokud se operace povede,
je pořád velká šance, že budete dál hrát.
Nechápu to.
Prosím?
Ta cedule. Je pro sestry, nebo pro nás?
POČÍTEJTE DUHY, NE BOUŘKY
ORTOPEDIE RIVAS & SPOLEČNÍCI
Co se vám stalo?
Moc hodů.
Moc Bacha.
„Hodů“ jako v basketbalu?
Jo. Kevin Majors. New York Knicks.
Cynthia Taylorová. Newyorská filharmonie.
Hezky. Umím zahrát na piano Pro Elišku.
Ano?
-Nebo jsem to uměl. -Operovali vás?
Před deseti dny. A co vy?
Problém se záprstní kostí.
Kolega v týmu to měl. Víte, co mu pomohlo?
Bourbon. Se mnou.
Nejspíš jen ten bourbon.
Ale radši byste si ho neměla dávat beze mě.
Jen pro jistotu.
Slečna Taylorová? Váš recept.
Pamatujte, nezatěžovat ruku. Ano?
Jo.
Doma!
Tak nějak.
-Naštěstí jsme se nemuseli vloupat. -Jo.
Ale nechápu, že to tu pořád je.
Maestro říkal, že bubliny zůstanou,
-protože jsme s nimi v bublině. -Jo.
-Nevím. -Čau.
-Ahoj. -Dobré ráno.
-Ahoj. -Ahoj.
Zaskakuješ za Betty?
Jo, jen do konkurzu, což je skvělé,
protože mám na účtu asi tak 40 dolarů.
Víš, co budeš hrát?
-Jo, mám pár možností. -Dej vědět, kdyby něco.
Díky.
Tohle mi chybělo.
-Ahoj všichni! -Maestro!
Podívejte se!
Jsme zpátky doma. Proč je vás tak málo?
Je to komorní hudba pro sponzorský galavečer, maestro.
Cože?
Ahoj. Zdravím. Posaďte se, prosím.
Posaďte se.
Jak se cítíte? Fajn?
-Jo. -Dobře.
-Ano? -Fajn.
-Nejste unavení? -Ne.
Dobře.
Ty stromy svítí? Vidím to jenom já, nebo...
-Ano, svítí. -Mají světla.
-Mají je. -Mají světla.
No tak.
Maestro.
Hej, je čas na...
Dobře, budeme dál zkoušet.
-Musíš odpočívat. -Ne, jsem v pořádku.
Jsem v pořádku...
Proč nezkoušet dál, že ano?
Trochu zkoušejte, dobře?
Pokračujte v hraní a já na vás budu odsud dohlížet.
-Ale vy to zvládnete. -Pomožme mu.
Zvládnete to výborně,
protože musíme...
Ne, tohle nehrajeme!
To nic, je to jen na rozehřátí.
Páni.
Hai Lai?
Cynthie?
Tanyo?
Ty stromy!
Haló!
Jste vzhůru?
Ano. Ahoj.
-Ahoj. -Jsem Rodrigo DeSousa.
Já vím. Jste ten chlápek z plakátů.
Ano, jsem. A vy jste?
-Jsem z ostrahy. -Nikdy jsem vás neviděl.
No, pracuju tu 25 let.
Kolik je hodin?
-Tři ráno. -Tady?
-Odpočinul jste si? -Ano. Vážně jsem to potřeboval.
Udělám si maté. Dáte si?
Cože to?
Byl jsi tu, když Pembridge hrál Eroicu?
Ano, ale moc si to nepamatuju.
Je to asi...
Promiň, ale občas prostě usnu.
-Proč? -Nevím, mám rád jazz, Coltrana.
Ano! Jo, Coltrane, rozhodně.
A občas je znát propojení se Stravinským, to je dobré.
Ale co Beethoven, Chopin, Bach,
ty je nemáš rád? Nelíbí se ti?
Ale ano, jsou v pohodě, ale...
Myslím, že potřebuju rytmus, potřebuju swing,
pop, to, co dostaneš z jazzových sól, a tak podobně.
A co myslíš, že by ti...
Co by ti zlepšilo zážitek?
-Lepší kostýmy. Co říkáš? -Ano, to rozhodně ano.
Je to moc formální.
Viděl jsi někdy na Broadwayi Kočky?
-Tu show, Kočky? -Ne.
Mají vousky a všechno.
Je to úplně jiné než tohle.
Dám ti pár lístků na následující sezonu.
Přijď na koncerty,
možná změníš názor.
Trošku.
Pochybuju. Bez urážky.
Ale můžu vzít vnuka.
Hraje na housle.
Totiž... Hrál na housle. Přestal.
Lekce byly moc drahé.
A on u toho nezůstal. Děti.
Ale víš, že když si dětí hrají
nebo běhají,
uvnitř v hlavě jim hraje hudba?
Ahoj. Vítej.
Zdá se, že to jde.
-Druhá věta? -Ano, jde to.
-To je pro tebe. -Díky!
Chtěl bych se vrátit k tomu, co jsme dělali předtím.
-Jasně. -Ale bez hudby, jen mi to předveď.
Dobře. Je to dobré.
Ukaž mi ještě jednou ty fagoty.
Jo.
Velmi extravagantní. Odkud to máš?
Tak to na YouTube dělal Kuchar.
Tak to je jeho, není?
Co tohle doopravdy znamená pro tebe?
Je to o opuštění Československa po válce...
Ne. To vím, ale to je jen výtah z knihy.
Nemůžeš něco dirigovat proto, že si myslíš, že to je zajímavé.
Snažím se najít ti hudební dílo,
které opravdu procítíš
a budeš ho dirigovat jako nikdo.
-Hai Lai! Ahoj! -Ahoj.
Jak je? Musím s tebou mluvit.
Ty se teď prostě objevuješ na různých místech?
Bydlím tady.
-Ne, nebydlí. -Říkal jsi, že prozatím...
Jsi host! Hele, mohl bys?
Vidíš, že jsme uprostřed lekce.
Ty bereš lekce u nejlepšího!
Jo.
-Je nejlepší. -Já vím.
-Máš štěstí. -Díky, ale snažíme se...
-Můžu s tebou mluvit? -Můžeš... Jo, jen...
Jen minutu, maestro. Pojď se mnou.
-Hai Lai! -Ano, co?
Chtěla bys se mnou mít dítě?
-Cože? -Dítě. Ty a já.
Ne! Hned tam budu!
Dělám něco, co je pro mě vážně důležité,
a opravdu bych ocenila,
kdybys mi dal prostor.
Dám ti prostor.
-Promiňte. -Chceš to dělat, nebo ne?
Vážně ano. Dobře, zpátky k taktu...
Je pořád tady. Musíš odejít.
Ahoj, Cynthie!
-Maestro? -Ahoj!
Tohle je skvělé.
To by šlo. Ano, udělám to pro tebe.
-Můžu se nastěhovat. Ano. -Cože?
Zůstat tady. Ano. Minule jsem bydlel u Glorie.
Můžu zůstat tady. Proč ne?
Bude to zábava!
Moment, Bradford na otevření nepřijde?
Ne, má turné se svým dokumentem.
Je to pro něj důležitý.
Jo, a tohle je důležitý pro tebe! Měl by tu být.
Jo, měl by tu být, že jo?
Jo.
A co Rodrigo? Stihne tvůj
-velkej moment? -No, chtěla jsem ho pozvat,
a on se zeptal, jestli s ním chci dítě.
-Cože? -Dělal si legraci.
-Jak to víš? -Protože ho znám.
Zeptala ses někdy Rodriga,
o co mezi váma vlastně jde?
Ne, nemusím. Vím, o co jde.
Vůbec o nic.
Dobře. Jen abys na něj nečekala nebo tak.
Vstávej.
Ahoj Manu. Manu. Všude jsem viděl zatracené světlušky.
Ahoj Manu.
Moc rád tě vidím!
Vypadáš děsně, člověče.
Taky se tak cítím.
Je to horší než děsné.
Dáte si pití?
Pivo, prosím.
A tequilu.
Jasně! Cynthie, podívej, Cynthie.
-Moje Toque krabice. -Co to je?
Uvnitř jsou baterie a dráty
a lidé na ulici platí za šoky, aby ukázali, že mají koule.
-Chceš vidět, jestli funguje? -Ne, díky.
-Víš, že maestro Rivera... -Jo.
Sebral mi to. Sebral mi to a zamkl to.
Zamkl to se všemi mými věcmi. Zamkl!
Než zemřel, řekl maestro Rivera, abych ti to přivezl.
Říkal něco o mně?
Moc ne.
Maestrovy milenky.
Tahle je herečka...
Ale co to znamená?
Kdo ví?
Netrpěl. Dali mu drogy.
Hej, ne.
Hej, Rodrigo, hej!
Dej mi šok!
Mluvil jsem o té krabici!
Já vím, ale nejsou tam baterie.
Moment, hele.
No jistě, maestro.
Vidíte ten dav? Je tu půlka Wall Street.
Skoro čekám, že sem někdo vtrhne.
Ano! Dneska se mi peníze vrátí.
Cítím to.
Je mi fuk, jestli budu muset šacovat kapsy v šatně.
-Promiňte, cože? -Jsme na tom finančně skvěle.
To byl vtip a úplně mimo záznam.
Dovolíte?
Proboha! Vypadáš nádherně!
Promiň. Mám práci.
-Hej... -Au.
-Ahoj. -Ahoj.
Ohledně toho předtím...
To bylo trochu moc.
Znáš temnou hmotu?
-Co? -Temná hmota, víš, co to je?
Jo, to je ta věc, co je všude kolem.
A víš, proč víme, že je všude kolem?
Ne.
Protože vesmír se rozpíná
a smršťuje ve stejnou chvíli.
Je to neustálá změna.
-Jo. -Jako dýchání.
Jsi připravená na změny, Hai Lai?
Ano. Myslím, že už se dějí.
-Tak jsem asi zase v psí boudě. -Co jsi provedl?
Nevím, co jsem provedl!
Vzal jsem ji na Long Island a zpátky.
Netuším.
Maestro. Ahoj! Půjdu rovnou k věci.
Ráda bych se svým orchestrem hrála vaši novou skladbu.
-Ani náhodou! -Zase skládáš?
-No, ano i ne. -To je úžasné!
-Díky. -Je to úžasné.
A je to vzrušující a temné a odvážné a velmi smutné,
a chtěla bych to dirigovat
ve vznikajícím, super uměleckém prostoru v Brooklynu.
-Udělej to. -Jsi cvok?
Jsi malá hvězda elektronické hudby.
Jen malá?
Brooklyn je tvoje obecenstvo!
Říkal jste, že mám dělat, co cítím.
A já cítím vaši skladbu.
Vím, že je fronta lidí,
kteří by to chtěli dělat...
Není.
Sotva ho znají!
Fajn, to stačí. Zmizte.
Hej, ty. No tak!
-Dobře. -Ano!
Ale mám podmínky!
Bravo!
Díky všem, díky, že jste přišli.
Měli jsme triumfální návrat.
Jsme silnější, jsme lepší, ale hlavně
jsme spolu.
Má tak velké... Jasně.
Má tak velké srdce, naše Gloria Windsorová.
Ano, obrovské. Jako kůň.
Jako kůň?
Díky, maestro, díky. Každý tady má velké koňské srdce.
Protože nám záleží na našem městě, na tomhle orchestru,
a proto s takovým nadšením žádáme, abyste obnovili vaše závazky
k Newyorské filharmonii.
Protože pro vás máme úžasné novinky.
Gloria je těhotná.
A také Warren Boyd je těhotný. A Bob z odborů taky,
a taky Cynthia je těhotná. Vy všichni...
I já jsem těhotný.
Proč? Protože ohlašujeme náš zatím nejlepší nápad!
A tím je otevření
Newyorské filharmonie mladých!
Ano!
Ale teď tento orchestr, hlavní orchestr,
zoufale, opravdu zoufale potřebuje vaši pomoc,
takže když otevřete své šekové...
Každé dítě, které se chce naučit hrát na nástroj,
může přijít k nám. Můžou přijít.
Nebo my půjdeme za nimi! Ano!
A tato úžasná dlouhodobá vize
může být uskutečněna jen díky vaší brzké podpoře...
A pokud je dítě, které žádný nástroj nemá,
protože většina z nich ho nemá,
tak jim ho dáme zdarma!
Ano!
-Chceš něco dodat? -Není třeba.
-Ano? Dobře. Ano! -Každopádně, vážení!
Buďte štědří a...
To je vzrušující! Neměli jsme tušení!
-Ano, jsme plní překvapení. -Ano!
-Jsme plní... -Já vím!
Já... Moment, hej!
Můžeme tu na chvíli být sami, lidi?
Díky moc! Díky!
Zlobíš se? Nepoznám to.
Co je?
Co si myslíš?
-Snažím se tohle zachránit! -Ne!
-Snažím se s tím něco udělat! -Neházej!
Nemůžeš si pochodovat sám!
Ne.
Promluvíme si! Protože jestli budeš taková...
Musíš se mnou o tom mluvit!
Mluvil jsem!
Nemluvil! Nelži!
Mluvím, ale ty neposloucháš!
Já chci...
Jo, já nebudu...
-Glorie! -Řekla jsem...
Ne, Glorie! Ne!
Kreativní dohled Tereza Němcová eš taková...