Mozart în junglă
- Frânghie? - Da.
- Lame? - Da.
- Benzină? - Am luat.
Vă rog, spuneți doar „da”, ca să nu mă încurc.
Doamne, Bob! Da.
Nicio problemă. Mă descurc.
Warren.
Nu pot, Bobby. Mi-e frică.
Și mie. Dar știi ce mă sperie foarte tare?
- Ce? - Că n-o să mai pot
să cânt cu voi.
- Corect, frate. - Cum stăm, Dee Dee?
La șase străzi distanță.
Ești gata?
Da, o să fie frumos.
SALA AUGUST MEMORIAL CASA DIVERTISMENTULUI
Casă închisă luni întregi.
Toată lumea adoră baloanele.
Desigur.
Dar rezervarea sălii nu dă un mesaj negativ?
Nu. Spune că ne străduim să găsim o soluție
să revină instrumentiștii.
Între timp, faptul că sala e plină cu baloane
e mai bine decât nimic.
- Când îl vrem? - Acum!
- Ce vrem? - Respect!
- Când îl vrem? - Acum!
E ridicol.
JOS MÂINILE DE PE PENSII CONTRACT CORECT ACUM!
- Când vrem? - Acum!
- Ce vrem? - Respect!
- Când? - Acum!
Bună, mersi că ați venit. V-ați distrat?
Bine. Ce naiba faci?
Asta trebuie să fac ca să putem vorbi?
Avocații noștri au făcut o contraofertă. Ai tăi nu au răspuns.
Era o glumă, nu o ofertă.
Tragi de timp,
iar acum vinzi bilete la baloane?
Da.
Lily, scuze. Vrei să intri să...
- Mi-e bine. - Ți-e...
Se simte bine.
Bun, haideți să ne mutăm mai încolo,
departe de ei.
Spărgători de grevă!
Bine. Vreau să plecați toți, chiar acum.
Așa merg lucrurile în lumea ta, Gloria?
Dacă vrei să dispară ceva... Salarii corecte. Asigurări de sănătate.
Mutați-vă mai încolo,
dacă nu, chem poliția și îi rog să vă mute ei.
Cheamă poliția, atunci.
Vrea să facem câțiva pași încolo, nu?
- Nu plec. - Ia și șobolanul.
Nu e doar un șobolan, ci e un simbol...
Al solidarității noastre...
Bine.
Nu. Pavel, nu. E închiriat.
Nu mai primim garanția.
Credeam că ții cu noi.
Da. Dar țin și cu dra Windsor.
Când îl vrem? Acum!
Aveți bandă adezivă? Putem...
Bob, n-o să reușești.
Trebuie să îl lăsăm.
Fato.
- Fato! - Ce e?
Bagaj.
E cineva?
Doamne. Îmi pare foarte rău.
N-am vrut să deranjez,
am întrebat, dar n-am auzit nimic,
și doar mă uitam.
Casa e foarte frumoasă
și eu doar făceam turul casei.
Odihnă.
Nu, sunt odihnită.
Am dormit mult azi-noapte, până la prânz sau ceva de genul, deci...
Nu. Odihnă vocală.
- Nu vorbesc. - Bine, am înțeles. „Fără vorbire.”
Rodrigo e aici?
Vrei să vin cu tine?
Crezi că-mi poți spune care e parola de la Wi-Fi?
Pentru că trebuie să îmi rezerv un alt zbor spre casă
și apoi pot pleca, nu te mai deranjez.
Nu există internet.
Nu ai internet? Bine.
Da, trebuia să plec la Moscova cam în trei săptămâni.
La naiba! Nu pot să cred, m-a concediat.
Ce te așteaptă acasă?
Nimic, să fiu sinceră.
Deci ești liberă. Sunt invidioasă.
Într-un fel. Sunt liberă și lefteră.
Sunt scoici?
Când ne sperie ceva, trebuie să ne confruntăm din nou cu el.
E o chestie italienească?
Așa spunea mama.
Dar știi ce i s-a întâmplat.
Nu, ce? Doamne! Îmi pare rău.
Mănâncă scoicile.
Nu cred că e o idee bună.
Crezi că ar trebui să cânt la concert?
Nici eu nu sunt sigură.
Da, cu siguranță trebuie să cânți la concert.
Cânt dacă mănânci scoicile.
- Pe bune? - Fără scoici, zero concert.
Bine.
Cum ai devenit amanta maestrului?
Nu. Nu suntem amanți.
Doar prieteni. Într-un fel.
Ți-a spus ceva?
Pentru că bunica lui
a spus odată că o să avem copii.
Dar citea în zațul de cafea.
Deci nu cred că e de încredere.
Voi două în aceeași încăpere, îmi place.
- Da. - Hailey, uite ce ți-am luat.
O să-ți fac un ceai pentru stomac.
Bunica făcea asta.
Tocmai vorbeam de bunica ta,
dar La Fiamma m-a pus să mănânc scoici din nou,
iar asta m-a făcut să mă simt mult mai bine.
Mă îmbrac pentru repetiție.
Facem cerul să cânte
cu note în mii de culori!
Hailey. Ce mai faci? Credeam că ai murit.
Da, știu. Și eu am crezut la fel.
Da.
Trebuia să te ascult cu Walsh. Aveai dreptate.
Nu.
Ascultă-te doar pe tine, atât,
ca artist, chiar dacă te înșeli.
Asta face un artist, se ascultă.
Ce faci aici?
În New York se zice că ai dispărut de tot.
Da, ei m-au făcut să dispar, nu?
Fac o operă cu La Fiamma.
Locuiești aici?
M-am mutat aici. Da.
Adică... Putem să repetăm. Să cântăm, știi?
Nu vorbim de întâlniri sau „pauză de zece minute”.
Nu facem așa ceva. Nu.
Ce e?
Nimic.
Ce e, Hailey?
Aștept!
În parc ai spus că orchestra era casa ta.
Bine.
Mi se pare că toți așteaptă să te întorci.
E ca un copil.
Da. Așa e.
Aici ai studiat?
- Nu. M-au respins. - Serios?
Dar am vrut să asist la lecții, așa că m-am angajat ca...
Cum zici în engleză, speli podelele?
Femeie de serviciu?
Poate că asta ar fi o poreclă mai bună pentru mine, nu La Fiamma.
Femeia de Serviciu.
Scumpo, poți să o ajuți cu internetul?
Eu... studiez canto.
Și eu.
- Îți arată ea. - Bine. Mersi.
Alessandra. Vreau să îți fac cunoștință cu cineva. Vino.
Nico.
Bună, mă bucur să te cunosc. Mulțumesc mult că ai venit.
El e prietenul meu, Nico Muhly.
Opera lui o să aibă premiera în New York
și în ea e o arie pe care am vrea să o cânți tu.
Minunat! Și care e personajul?
Personajul e o tânără din America, pe nume Amy Fisher.
Are o aventură cu un tip mai în vârstă,
merge la el acasă și o împușcă în cap pe soția lui.
Îl cheamă Joey Buttafuoco.
Buttafuoco?
Din Bagdad la Budapesta la... Cum?
- Cum poți... - Fato.
Da? Bună ziua.
Cine ești?
Sunt Hailey Rutledge, cânt la oboi,
am venit aici cu maestrul.
Foloseam Wi-Fi-ul...
Deci ești cu maestrul, iar el e cu tine?
Nu. Eu am venit cu maestrul.
- Toți fac greșeala asta, dar da. - Desigur, se înțelege.
Mi-a făcut o enormă plăcere să vă cunosc, domnișoară Oboi.
Mi-ați făcut un serviciu fantastic.
Bine, de nada.
Ce?
Deci asta cânți.
Replica asta, dar restul e făcut de...
Sunete preînregistrate.
Și apoi cânți numere
și bucățele de text în microfon,
repetate cu pedala de picior.
Pedala de picior?
Nu trebuie să apeși,
apasă altcineva.
Te rog, vreau eu.
- Apeși tu pedala. Exact. - Da.
Și orchestra ce cântă?
Orchestra nu face nimic. Stă degeaba.
Pentru că se concentrează pe tine, pe ce gândești
și cum se reflectă asta în numerele repetate,
ritmurile obsedante, practic...
E în capul tău.
Numerele și gândurile tale,
iar publicul vă ascultă pe tine și pe pedală.
Ce părere ai?
O ador.
Combinația de sunete, tehnologii,
vocile, numărătoarea: „16, 17...”
O să fie un final măreț.
Și oamenii au să înnebunească. O să le placă.
Dar nu o înțeleg deloc.
Dacă Amy Fisher ar fi fost soția lui, atunci da, o împuști.
Dar e amanta lui Buttafuoco.
De ce amanta împușcă soția?
Poate că ar trebui să schimbi povestea.
Da.
Niciodată...
Nu m-am gândit s-o schimb, fiindcă...
E inspirată dintr-o întâmplare adevărată.
Amy Fisher e reală?
- E reală. - Îți dai seama? E un mit.
Alessandra, trebuie să cânți.
Vreau să te fac fericit, îmi plac sunetele de roboți.
Dar...
Nu pot să cânt ce nu simt.
Fata asta americancă iubește un bărbat mai în vârstă,
e disperată, viața ei e atât de goală,
încât va face orice ca să fie lângă el.
Cum pot să o înțeleg?
Vestea bună e că am găsit un zbor mâine.
Dar vestea rea e
că trece prin Estonia, prin Houston, apoi prin Newark.
Draga mea, mă bucur să te văd. Cu toții ne bucurăm.
- Hailey... - Bună.
Bună.
Vii cu mine după-amiază la probă?
La proba de costum?
Maestre, trebuie să-mi găsești un loc în care să cânt,
afară din colivie.
Afară din colivie?
O să-l găsim.
Dragă domnule, bună ziua!
Te-ai gândit vreodată că barca ta poate fi o scenă pentru muzică din rai?
Poftim?
Un instrument...
pentru muzică...
Pe care să creezi magie.
Barca asta ar suporta asta?
Iertare, barca ta nu îmi face inima să cânte,
dar am s-o găsesc pe cea potrivită.
- Doamne! A venit. - Salut.
Salut! Nu e niciun recepționer, nu e nimeni, am...
Salut! Poți să spui ceva ca să dovedești
că ești tu și că e o chestie reală?
Tu ești Eraseface?
Da. Poți să-mi spui Danny.
Slavă Domnului.
Bună ziua, sunt Thomas Pembridge, vă vorbesc din...
Studioul B, Brooklyn.
Eu și Danny o să colaborăm la o lucrare, sper să fie originală.
Și de abia aștept.
- Și orice... Cine e? - Mama.
- Te adoră. - Da?
N-am accent britanic.
Spune-i că o pup.
Spune că te pupă. Cred că plânge.
- Da? - Îți scriu, pa.
Mulțumesc mult.
E enorm pentru ea.
Te admiră foarte mult.
A văzut Simfonia a Șasea a lui Mahler în San Francisco
și de atunci s-a schimbat profund.
E ciudat de diferită acum.
Hai să... Începem?
- Da. - Nu știu cum
- ...să facem. - Nu,
am adus un pian.
Am o invenție ici, o fugă colo.
Pot să îți arăt mai întâi ce am eu?
Desigur.
E mașina mea de spălat.
Știam eu că e o greșeală.
Putem lucra la altceva.
Trebuie să o mai mixez, e...
E prea aspră.
Prea aspră? Pisica mea are limba aspră,
dar chestia asta?
E o trecere în viteză
prin anusul lui Robocop și știi asta.
Ce e?
Vrei să cânt o porcărie cu clișee
clasică pe deasupra...
Vrei mizeria asta?
- Nu. - Da, o porcărie.
Da, te rog, e oribil. Nu face asta.
- Deci ce vrei? - Bine.
Marțienii au aterizat.
Fă-le cunoștință cu Thomas Pembridge. Cum faci asta?
Marțienii?
Bine. Cred că m-am prins.
Da. E chiar...
Bună.
Poți să faci doar notele de sus?
Doar mâna dreaptă?
Da. Bun, acum repetă,
dar cu o octavă mai sus. Da?
- O octavă? Bine. - Da, o octavă.
Bine.
- Spune când. - Acum.
Bine.
Da. Așa. Stai.
- Stai puțin. - Stai, asta e.
Cum adică? Asta e?
Asta-mi trebuie. Acum o dăm orchestrei.
Uite.
Da. Îmi place.
Îmi place.
E grozav!
Ura! Da! Bravo.
- Mai fă o dată. - Ce?
„Ura”. Fă zgomot.
- Ura! - Bine. Ura!
Ura! Bun venit în lume, bulangiilor!
Trebuie să vii!
Vrea să mă duc la Veneția să cânt chestia asta.
Calcanul pentru doamna.
Aș vrea să-ți fur calculatorul.
Da. Scuze.
Ne grăbim.
Va trebui să încep să fac rezervări pentru noi trei.
Tu, eu și monstrul calculator.
Te rog. Dacă ne vede cineva, e acoperirea perfectă.
Lucrăm la buget.
Draga mea, nu fi atât de paranoică.
Trăim într-un oraș de nouă milioane de oameni, ce șanse sunt?
Nu cred... Bună, Bunny!
Gloria, Thomas.
- Bunny. - N-ai venit la balet.
Frumos. Am plâns la Giselle.
Lui Claire i-ar fi plăcut.
Ei nu-i plăcea baletul.
Dar îi plăcea să plângă.
Noi muncim peste program. La cina asta de lucru.
Calculăm cifrele donațiilor anuale.
Muncă și iar muncă.
Dacă tot veni vorba, n-am primit cecul tău sezonul ăsta.
Cui îi dau bani? Oamenilor cu baloane?
Ne vedem la ieșire, Gloria.
Mă duc la toaletă.
- Hai, o să fim discreți. - Bună idee.
Doamne. E minunat.
Ce faci?
Ce? Cred că e telefonul tău, vibrează pe undeva.
Da, eu sunt.
Cu ce vă pot...
- Bună seara, dle primar. - Dl primar.
Hailey, de ce a împușcat-o Amy Fisher pe Mary Jo?
Eu l-aș fi împușcat pe Buttafuoco.
Da, și eu, cred. Sincer, nu prea știu.
Nu știi povestea?
Nu, cred că s-a întâmplat cam...
- Îmi spui ceva? - Da?
Ai vrut vreodată să împuști pe cineva?
- Nu... - Nici măcar o clipă?
Poate profesorul meu de oboi din clasa a opta, voia să mă pipăie.
L-ai fi împușcat în cap sau în inimă?
Cred că mai jos.
Mai jos? Și eu.
Dar nu și Amy Fisher.
Nu Mary Fisher. Amy Fisher.
Francesca.
Lionel!
Alessandra.
Am visat la ziua asta.
Doamne! Bine.
Nu-ți face griji, crocodilul nu mușcă.
Die Zauberflöte, în prima scenă, trei fete drăguțe îl omoară.
Rochia mea din Der Rosenkavalier.
Câte amintiri! Câte succese!
Trebuie. Francesca face limoncello cu mâna ei, în baie.
Vodcă ucrainiană.
- Bine. Salute! - Salute!
E foarte bun.
Bine, acum sus...
Ar trebui să prindem... Așa.
Apoi...
Costumiera o să-l ia de cum intri.
Ce mai face Geraldina?
N-ai auzit?
Nu.
S-a angajat contabilă la guvern.
Săraca...
Ce mă fac?
Hailey?
- Da? - Vino-ncoace.
- O să fii tu costumiera mea. - Poftim?
Nu cred că e o idee bună...
Rămâi doar cât e festivalul.
Mă ajuți, vorbim despre Amy Fisher,
apoi îți iau un bilet bun la New York sau undeva mai frumos.
Da, dar nu știu prea multe
despre Amy Fisher și haine sau...
Doar câteva rochii pentru un concert.
Te rog. Vino.
Dacă rămâi, n-o să mă mai simt așa de singură.
Rămâi?
Bine. Da... În regulă.
Lionel.
Trebuie să vadă toate costumele.
Deci Francesca e Alessandra.
Stefano e tu.
Diva termină, apoi...
Dar când o faci tu, trebuie să o faci în liniște.
Bine.
Și mult mai rapid.
Lionel.
Ai auzit de Amy Fisher?
Opera modernă? Am rochia perfectă.
Ce frumoasă e!
Dar n-are nicio legătură.
E prea sofisticată...
Ne trebuie ceva simplu, ceva care pare luat de pe jos.
- Hailey. - Da?
Spune-i cine e Amy Fisher.
Bine. Păi...
E din Long Island, e o fată și era îndrăgostită de un bărbat.
Și a împușcat-o în cap pe soția lui.
Lionel, ce părere ai?
Da, îmi dă impresia de tinerețe. Stângăcie.
O fată care habar n-are cine e.
Alessandra?
Joey!
Joey Buttafuoco...
De ce vrei să pleci acasă și să mă lași singură?
Uită-te la mine. De ce trebuie să se termine?
Povestea lui Amy Fisher e una tristă.
Opera e aproape mereu tristă.
Ca dragostea. Hailey, uită-te la mine.
Rodrigo.
Ai încredere în mine, Hailey?
Da.
De ce merit încrederea ta?
Pentru că nu știi deloc să minți.
Mă iubești?
Nu știu încă.
Știu că mă iubești...
Hailey...
Ce?
Slavă Domnului, Rodrigo! Mi-am sunat cunoscuții din Veneția.
Stai. Unde ești? Ce se întâmplă?
Știu că nu ești mulțumit de noi,
dar primarul a sunat și vrea să vii la o întâlnire, fără avocați.
Nu vreau să vorbesc de întâlnire, Gloria.
Ci de muzică sau fotbal. Tu?
Dar e vorba de muzică.
Trebuie să arătăm că suntem uniți, altfel nu ne mai finanțează.
Rodrigo?
Trebuie să vii la întâlnire!
Maestre.
- Bună. - Avem ceva de terminat.
Alessandra, da.
- Vreau... - Și eu vreau...
Să învăț Amy Fisher.
Dar mai târziu. Putem.
Acum hai să repetăm.
Grinzile tremură, casa se scutură!
Tunetul muge, fulgerul arde!
Și neagră e noaptea...
Neagră ca mormântul!
Și totuși...
Nu demult, dragostea m-a bântuit...
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactarea: Anca Tach stantinescu