Mozart a dzsungelben
-Kötél? -Megvan.
-Sniccer? -Megvan.
-Benzin? -Igen.
Azt mondd, hogy megvan, különben összezavarodok.
Jézus, Bob! Megvan.
Nincs baj. Megoldom. Nincs baj.
Warren!
Nem megy, Bobby. Félek.
Én is. De tudod, mitől félek még jobban?
-Mitől? -Hogy nem
zenélhetek veletek többet.
-Így van. -Mi a helyzet, Dee Dee?
Hatsaroknyira van.
Felrobbantjuk?
Igen, szépet szól majd.
AUGUST MEMORIAL HALL NEW YORK
Telt házas hónapok jönnek.
Mindenki imádja a buborékokat.
Hát persze.
De nincs negatív üzenete annak, hogy lefoglaljuk az egészet?
Nem, azt üzeni, hogy igyekszünk megoldást találni,
és visszahozni a zenekart.
A termet addig is megtöltjük buborékokkal,
ami jobb, mintha üres lenne.
-Mikor akarjuk? -Most!
-Mit akarunk? -Megbecsülést.
-Mikor akarjuk? -Most!
Ez nevetséges!
NYUGDÍJAT! KORREKT SZERZŐDÉST!
-Mikor akarjuk? -Most!
Megbecsülést!
-Mikor akarjuk? -Most!
Köszönöm, hogy eljöttek! Jól érezték magukat?
Helyes. Mi a fenét művelnek?
Ez kell hozzá, hogy személyesen beszéljünk?
Az ügyvédek adtak egy másik ajánlatot. A maguké nem válaszolt.
Az inkább sértés volt.
Hónapok óta csönd van,
most meg ezek a buborékok?
Így van!
Lily, ha be akar menni leülni, nyugodtan...
-Itt is jó. -Hát...
Jó neki.
Miért nem megyünk kicsit arrébb,
távolabb a kedves vendégektől?
Árulók vagytok!
Oké, most azonnal tűnjenek el innen!
Mert magánál ez így működik, ugye, Gloria?
Mindenfélét eltöröl. A rendes fizetést. A biztosítást.
Menjenek innen, vagy hívom
a rendőrséget, és ők távolítják el önöket!
Csak nyugodtan! Hívja csak!
Csak arra kért, hogy álljunk kicsit arrébb.
-Nem megyek. -Vigye a patkányt is!
Az nem csak egy patkány, hanem egy jelkép.
Támogatjuk a munkásmozgalmat.
Igen.
Ne, Pavel, ne! Ezt béreljük!
Nem kapjuk vissza a foglalót!
Pavel, azt hittem, velünk vagy.
Igen, de Miss Windsorral is.
Mikor akarjuk? Most!
Nincs nálatok szigszalag?
Bob, nem fog sikerülni.
El kell engednünk.
Kishölgy!
-Kishölgy! -Igen?
Bőrönd.
Hahó?
Jó ég! Elnézést.
Nem akartam zavarni,
szólongattam, de nem találtam sehol,
így körülnéztem.
Gyönyörű a lakása,
gondoltam, szétnézek.
Pihen.
Nem, már jól vagyok.
Sokat aludtam tegnap, most meg már egy óra körül van...
Nem. Pihen a hangom.
-Nincs beszéd. -Oké, értem. Nincs beszéd.
Rodrigo itt van?
Elkísérjem?
Elkérhetném a wifijelszót?
Át kell foglalnom a repülőutamat,
és aztán már itt sem vagyok.
Nincs internet.
Nincs internet? Oké, nem baj.
Három hét múlva Moszkvába kellett volna mennem.
Fenébe. El sem hiszem, hogy kirúgtak.
És mi vár rád otthon?
Nem sok minden.
Tehát a szabadság. Irigy vagyok.
Igen, szabad vagyok, és csóró.
Ez kagyló?
Ha valamitől félünk, szembe kell néznünk vele.
Ez valami olasz dolog?
Édesanyám mondta mindig.
De aztán tudod, mi történt vele.
Nem, mi történt? Jó ég, sajnálom.
Edd meg a kagylót!
Nem tartom túl jó ötletnek.
Szerinted énekeljek a koncerten?
Nem vagyok biztos benne.
Persze, egyértelműen énekelnie kell!
Csak akkor, ha megeszed a kagylót.
-Komolyan? -Nincs kagyló, nincs koncert.
Oké.
Hogy lettél a Maestro szeretője?
Nem, nem vagyunk szeretők.
Csak barátok. Fogjuk rá.
Miért, mondott valamit?
Csak mert a nagymamája azt mondta,
hogy gyerekeink lesznek.
De ezt kávézaccból olvasta ki,
tehát nem hiszem, hogy túl hiteles.
Üdv. Ti ketten egy légtérben, remek!
-Igen. -Hai Lai, nézd, mit hoztam neked!
Csinálok egy teát, a gyomrodra.
A nagyim csinált ilyet.
Épp most beszéltünk a nagymamádról,
közben La Fiamma kagylót etetett velem,
és egészen jól vagyok.
Felöltözöm a próbára.
Visszhangzunk majd az égből,
ezer glória hangján!
Hai Lai. Mi újság? Azt hittem, meghaltál.
Igen. Én is azt hittem.
Igen.
Hallgatnom kellett volna rád a Walsh-ügyben.
Nem, nem!
Magadra hallgass, ez az egyetlen dolgod,
mint művész, akkor is, ha tévedsz.
Ezt csinálja egy művész, hallgat magára.
Te mit csinálsz itt?
New Yorkban azt mondták, hogy felszívódtál.
Hát ők szívattak fel, nem?
Operázok. La Fiammával.
És te is itt laksz?
Ideköltöztem. Igen.
Gyakorolhatunk. Írhatunk zenét.
Nincsenek megbeszélések, se "tíz perc szünet, Maestro".
Itt nincs semmi ilyesmi.
Mi az?
Semmi.
Mi az, Hai Lai?
Hallgatlak!
A parkban azt mondtad, hogy a zenekar az otthonod.
Értem.
Szerintem mindenki várja, hogy hazamenj.
Mint egy kisgyerek.
Igen. Abszolút.
Ide járt iskolába?
-Nem, nem vettek fel. -Komolyan?
De kíváncsi voltam, mit tanítanak, így végül...
Hogy mondjuk szépen a mindenest?
Gondnok?
Talán ez jobban illene rám, mint a La Fiamma.
A gondnok.
Megmutatnád, hogy hol használhatja az internetet?
Istenem. Én... énekelni tanulok.
Én is.
-Majd ő segít. -Oké. Köszönöm.
Szia!
Alessandra. Szia! Jöjjön, bemutatom valakinek!
Nico!
Üdv, nagyon örvendek! Köszönöm, hogy eljött!
Jó barátom, Nico Muhly.
Épp New Yorkban nyit az operája,
és van benne egy ária, ami tökéletesen illene magához.
Csodálatos. És hogy hívják a szereplőt?
A neve Amy Fisher, egy fiatal, amerikai nő.
Viszonya van egy idősebb férfival,
ezért elmegy a házukhoz, és fejbe lövi a feleségét.
A férfi neve Joey Buttafuoco.
Buttafuoco?
Bagdadból Budapestre... Hogyan?
-Hogy... -Kishölgy!
Igen? Üdv!
Maga kicsoda?
Hailey Rutledge, oboán játszom,
a Maestróval vagyok.
Épp a wifit használom.
Tehát együtt vannak a Maestróval?
Nem, nem, nem. Csak együtt jöttünk ide.
-Könnyen össze lehet téveszteni. -Persze, megértettem.
Nagyon örültem a találkozásnak, Madame Oboa.
Nagyon sokat segített.
Nincs mit.
Ez mi volt?
Ez az ön része.
Ezt a sort. A többit előre felvett
hangokkal oldjuk meg.
Aztán különböző számokat,
szövegtöredékeket énekel a mikrofonba, amit
egy pedállal lehet ismételgetni.
Pedállal?
Nem kell magának csinálnia,
majd más foglalkozik vele.
Majd én. Hadd pedálozzak!
-Rodrigo pedálozik. -Így van.
És mit játszik a zenekar?
Semmit. Csak ott ülnek.
Mert ez önről szól, hogy mi van az ön fejében,
ezt fejezi ki a számolás, a különböző előadásmód,
a különös ritmus. Ez mind...
A fejében történik.
A számok, a gondolatok,
a közönség csak magára és a pedálra figyel.
Mit gondol?
Imádom.
A hangok egyvelege, a technológia,
a hangok, a számolás, 16, 17...
Remek finálé lesz.
Teljesen elvesztik majd az eszüket. Őrületes lesz!
De nem értem.
Ha Amy Fisher a férfi felesége lenne, akkor bumm, azt értem.
De ő Buttafuoco szeretője.
Miért a szerető lövi le a feleséget?
Talán megváltoztathatná a történetet.
Hát igen.
Én nem...
Nem akartam megváltoztatni.
Mert egy valós eseményen alapul.
Amy Fisher valódi?
-Amy Fisher valódi. -El tudja ezt hinni?
Alessandra, vállalja el!
Szeretném, ha boldog lenne, és tetszenek a robothangok is.
De...
Nem énekelhetek olyat, amit nem érzek át.
Egy amerikai lány, aki szerelmes egy nála öregebb férfiba,
oly kétségbeesett, és oly üres az élete,
hogy bármit megtenne érte.
Hogyan is érezhetném ezt át?
A jó hír, hogy találtam egy járatot holnapra.
A rossz az,
hogy Észtországban és Houstonban is át kell szállni a Newarkig.
Kedvesem, úgy örülök, hogy látlak! Mind örülünk.
-Hai Lai. -Szia!
Üdv!
Eljössz velem délután a ruhapróbámra?
A ruhapróbájára?
Maestro, maga pedig keressen nekem egy helyszínt,
ahol nem vagyok bezárva!
Ahol nincs bezárva?
Keresek. Keresek.
Jó reggelt, jó uram!
Fontolóra venné, hogy használjam uszályát mennyei muzsika színhelyéül?
Tessék?
Egy eszköz...
mely zenét közvetít,
és ahol csoda történhet.
Támogatná ezt eme bárka?
Sajnálom, uszálya nem rezonál a szívbillentyűimre.
De megtalálom azt, amelyik igen!
-Jó ég, megérkezett! -Üdv.
Nem találtam recepcióst, nincs itt senki...
Üdv. Mondana valamit, amiből kiderül,
hogy tényleg itt van, és nem csak álmodom?
Te vagy Radírfej?
Igen. Danny, szólítson Dannynek.
Hála istennek!
Üdv, Thomas Pembridge vagyok,
a brooklyni Studio B-ből.
Dannyvel közösen dolgozunk egy darabon, reméljük, különleges lesz.
Már nagyon várom.
-Kihez is beszélek? -Anyukámhoz.
-Nagy rajongója. -Valóban?
Nem tudok akcentust.
Mondd, hogy üdvözlöm!
Azt monda, üdvözöl. Szerintem sír.
-Igen? -Majd később írok. Szia!
Nagyon köszönöm!
Sokat jelent ez neki.
Óriási rajongója.
Látta Mahler 6. szimfóniáját San Franciscóban,
és utána mintha kicserélték volna.
Elég más ember lett.
Nos... Kezdjünk bele?
-Persze. -Nem tudom,
-hogy kezdjük. -Nem baj.
Ideraktam a zongorát.
Egy találmány itt. Fúga ott.
Először megmutathatnám, amit kitaláltam?
Persze, persze.
Ez a mosógépem.
Tudtam, hogy ez hiba volt.
De nézhetünk valami mást is.
Még elég sokat kell rajta dolgoznom.
Még elég nyers.
Nyers? A hús szokott nyers lenni,
de ez?
Mintha egy hármasugrással
bújt volna ki a Robotzsaru valagán keresztül!
Mi akar ez lenni?
Azt akarod, hogy valami szar klisé
klasszikus zenét tegyek alá?
Ezt akarod?
-Nem, nem. -Nem, ez szörnyű.
Kérem, ez szörnyű! Ne folytassa.
-Akkor mit akarsz? -Mondom.
Földre szálltak a marslakók.
Thomas Pembridge bemutatkozik. Hogyan csinálná?
Marslakók?
Azt hiszem, értem.
Igen, ez elég...
jó.
Mutassa csak a magas hangokat.
A jobb kezével.
Igen. Csinálja újra, de most
egy oktávval feljebb. Jó?
-Egy oktávval? -Egyel feljebb.
Jó.
-Mondd, mikor. -Most.
Oké.
Igen, igen, ez lesz az! Várjon csak!
-Egy pillanat! -Ez lesz az.
Hogy érted, kész is?
Pont ez hiányzott. És most odaadjuk a zenekarnak.
Nézze!
Igen. Ez az. Imádom.
Imádom!
Hát ez elképesztő!
Juhú! Ez az! Jók vagyunk.
-Még egyszer! -Mit?
A juhé hangot. Csak adjon ki hangokat!
-Juhé! -Igen. Juhé!
Juhé! Üdv a világunkban, ti rohadékok!
El kell jönnöd!
Azt akarja, hogy Velencében adjam elő.
A rombuszhal a hölgynek.
Arrébb rakom a számológépét.
Igen. Elnézést.
Épp számolunk.
Ezentúl három főre kell majd foglalnom.
Te, én, és ez a szörnyű számológép.
Ez a legjobb álca, ha valaki kiszúrna minket.
A költségvetésen dolgozunk.
Drágám, ne legyél ennyire paranoiás.
Egy kilencmilliós városban élünk, mekkora esély van rá?
Nem hinném, hogy... Szia, Bunny!
Gloria, Thomas!
-Bunny! -Hiányoltuk a balettgáláról.
Csodálatos volt. Végigsírtam a Giselle-t.
Claire-nek tetszett volna.
Nem szerette a balettet.
De sírni azt szeret.
Kihasználunk minden másodpercet. Munkavacsora.
Próbáljuk kiszámolni az éves ajándékkeretet.
Csak a munka, a munka.
Jut eszembe, ebben az idényben még nem kaptunk tőled csekket.
És kiket támogatnék? A buborékembereket?
Találkozunk kifelé, Gloria.
Elmegyek mosdóba.
-Kövess, diszkrétek leszünk. -Jó ötlet.
Istenem. Ez csodás!
Mit csinálsz?
Mi? Rezeg a telefonod valahol.
Igen, igen. Én vagyok.
Miben segíthet...
-Jó estét, polgármester úr! -Polgármester.
Hailey, szerinted Amy Fisher miért lőtte le Mary Jót?
Én Buttafuocót lőném le.
Hát igen. Én is. De sajnos nem tudom.
Nem ismered a történetet?
Nem, szerintem úgy történhetett, hogy...
-Egy kérdés. -Igen?
Akartál már valaha lelőni valakit?
-Nem, nem... -Egy pillanatig sem?
Talán a nyolcadikos oboatanáromat, mikor néha taperolt.
Fejbe vagy szíven lőtted volna?
Még annál is lejjebb.
Lejjebb? Én is.
De Amy Fisher nem.
Aki nem Mary Fisher. Hanem Amy Fisher.
Francesca!
Lionel!
Alessandra!
Régóta álmodom erről a napról.
Jézusom!
Ne aggódjon, nem harap a krokodil.
A Die Zauberflöte legelső jelenetében végez vele három kislány.
A ruhám a Der Rosenkavalierből.
Micsoda emlékek! Micsoda siker!
Dehogynem! Francesca maga készíti a limoncellót, a fürdőszobájában.
Ukrán vodka.
-Hát jó. Salute. -Salute.
Nagyon finom.
Jól van, itt felül,
egy kicsit feltűzzük. Igen, így.
Aztán huss!
Majd felhajtják, ha színpadra lép.
Hogy van Geraldina?
Nem hallotta?
Nem.
Könyvelő lett valami hivatalban.
Elég szomorú.
Most mihez kezdek?
Hailey?
-Igen? -Gyere csak!
-Legyél az öltöztetőm! -Hogy mi?
Szerintem nem túl jó ötlet.
Csak a fesztiválra.
Segíthetsz nekem, beszélgetünk Amy Fisherről,
aztán veszek neked egy jegyet New Yorkba, vagy valami jobb helyre.
De nem tudok túl sokat
se Amy Fisherről, se a ruhákról...
Csak néhány ruháról van szó, a koncertre.
Kérlek. Maradj!
Ha itt maradsz, kevésbé érzem magam egyedül.
Maradnál?
Rendben. Jó. Maradok.
Lionel!
Látnia kell a jelmezeket.
Most Francesca lesz Alessandra.
Te pedig Stefano.
A díva végzett, és aztán...
És neked egy hang nélkül kell megcsinálni.
Értem.
És feleennyi idő alatt.
Lionel!
Hallottál az Amy áriáról?
A modern darab? Megvan a tökéletes ruha.
Gyönyörű!
De nem jó.
Túl kifinomult.
Valami olyasmi kell, amit az ember csak úgy felkap magára.
-Hailey. -Igen?
Meséld el, kicsoda Amy Fisher.
Nos. Rendben...
Long Islandről származik, és szerelmes volt egy férfiba.
Majd fejbe lőtte a férfi feleségét.
Lionel, mit gondolsz?
Fiatalos darab kell.
A lány még nem tudja, kicsoda is valójában.
Alessandra?
Joey!
Joey Buttafuoco...
Miért akarsz hazamenni, és egyedül hagyni?
Nézz rám. Miért kell szakítanunk?
Amy Fisher története valóban nem túl vidám.
Az opera legtöbbször szomorú.
Ahogy a szerelem is. Hai Lai, nézz rám!
Rodrigo.
Bízol bennem, Hai Lai?
Igen.
És mivel érdemeltem ki?
Azzal, hogy nagyon rosszul hazudsz.
És szeretsz engem?
Még nem tudom.
Tudom, hogy szeretsz.
Hai Lai.
Ez mi volt?
Hála az égnek, Rodrigo! Már mindenkit felhívtam Velencében.
Várjunk. Hol van? Mi a baj?
Tudom, hogy nem kedvel most minket,
de felhívott a polgármester, hogy találkoznia kell vele.
Nem akarok erről beszélni, Gloria.
Csak a zenéről vagy a fociról. Melyik legyen?
Most is a zenéről beszélünk.
Össze kell fognunk, különben megvonja a támogatásokat.
Rodrigo? Rodrigo?
El kell jönnie a megbeszélésre, Rodrigo, muszáj!
Maestro!
-Üdv. -Van egy befejezetlen ügyünk.
Így van, Alessandra.
-Szeretném... -Én is.
Megtanulni az Amy Fishert.
Majd később. Megtanuljuk.
Most próbáljunk!
Zörög a gerenda, remeg a ház!
Mennydörgés és villámlás!
Sötét az éj...
sötét az éj...
Sötét, mint a sír
És mégis...
Átjárt a szerelem, nem is oly rég
Kreatívfelelős Dranka Anita y rég