-Provaz? -Máme.
-Čepele? -Máme.
-Benzin? -Mám to.
Prosím, říkej „máme,“ ať mě to nemate.
Bože, Bobe. Máme.
V pohodě. Mám to. V pohodě.
Hej, Warrene.
Nemůžu to udělat, bojím se.
Já taky. Ale víš, co děsí mě?
-Co? -Že už nikdy
nebudu hrát s vámi.
-Přesně. -Jak to vypadá, Dee Dee?
Šest bloků odsud.
Jste připravení?
Jo, bude to nádhera.
KONCERTNÍ SÍŇ AUGUST MEMORIAL
Máme vyprodáno.
Bubliny milují všichni.
Jistě.
Ale nevysílá zarezervování síně negativní zprávu ven?
Ne. Říká, že jsme všichni oddaní hledání řešení,
aby mohli umělci znovu hrát.
A mezitím je lepší, když máme síň plnou bublin,
než když není plná ničeho.
-Kdy to chceme? -Teď!
-Co chceme? -Respekt!
-Kdy to chceme? -Teď!
Tohle je směšné.
CHCEME PENZI FÉR SMLOUVY
-Kdy to chceme? -Teď!
-Co chceme? -Respekt!
-Kdy? -Teď!
Ahoj, díky, že jste přišli. Bavíte se?
Dobře. Co to sakra děláte?
Tohle má být rozhovor mezi čtyřma očima?
Naši právníci vám poslali nabídku. Vaši neodpověděli.
To nebyla nabídka, ale vtip.
Máte měsíc zpoždění,
a teď plníte náš dům bublinami?
Jo.
Lily, omlouvám se. Chcete jít dovnitř a...
-Jsem v pohodě. -Jste...
Je v pohodě.
Dobře, co kdybychom si popošli dál,
pryč od těchhle milých lidí.
Jste mizerové!
Dobře. Chci, abyste všichni teď zmizeli.
Takhle to v tvém světě funguje, Glorie?
Chceš něco pryč... Férové platy. Zdravotní pojištění.
Jděte pryč,
nebo zavolám policii, aby vás odsunula.
Do toho. Zavolej ji.
Chce jenom, abychom se trochu posunuli, ne?
-Nehnu se. -Tu krysu vezměte taky.
Ta krysa není jen krysa, je to symbol
naší solidarity s prací...
Jasně.
Ne. Pavle, ne. Ne, je pronajatá.
Sebrali naše jistoty.
Myslel jsem, že jsi s námi.
Jo. Ale taky se slečnou Windsorovou.
Kdy to chceme? Teď!
Máš nějakou pásku? Můžeme...
Bobe, nezvládneš to.
Musíme to nechat být.
Holka.
-Holka! -Co?
Kufr.
Haló?
Proboha! Moc se omlouvám.
Nechtěla jsem sem vpadnout,
ptala jsem se, ale nic jsem neslyšela,
jen jsem se dívala.
Máte nádherný dům
a já si ho prohlížela.
Odpočinek.
Ne, je mi dobře.
Hodně jsem spala, teď je tak jedna nebo...
Ne. Hlasový odpočinek.
-Nemluvit. -Chápu. „Nemluvit.“
Je tu Rodrigo?
Chcete, abych šla s vámi?
Hej. Můžete mi prosím říct heslo na wi-fi?
Potřebuju si zarezervovat let domů
a pak už vám nebudu překážet.
Žádný internet.
Žádný internet? Aha, super.
Asi tak za tři týdny jsem měla odlétat do Moskvy.
Sakra. Nevěřím, že mám padáka.
Co na tebe čeká doma?
Vlastně nic.
Takže jsi svobodná. Závidím ti.
No, jsem svobodná a na mizině.
To jsou mušle?
Když nás něco vyděsí, musíme tomu okamžitě čelit znovu.
To je italská záležitost?
To mi vždycky říkala matka.
Ale víš, co se jí stalo.
Ne, co se jí stalo? Proboha. To mě mrzí.
Sněz mušle.
To asi není dobrý nápad.
Myslíš, že bych měla zpívat na koncertě?
Taky si nejsem jistá.
Ano, rozhodně byste měla zpívat.
Zazpívám, když sníš ty mušle.
-Cože? Vážně? -Bez mušlí žádný koncert.
Dobře.
Jak ses stala maestrovou milenkou?
Ne, nejsme milenci.
Jsme kamarádi. Něco takového, něco jako kamarádi.
Říkal vám něco?
Protože jeho babička říkala,
že spolu budeme mít děti.
Ale taky četla z kávové sedliny.
Takže bych na to moc nespoléhala.
Ahoj. Vy dvě v jedné místnosti, dobře.
-Jo. -Hai Lai, podívej, co mám.
Udělám ti čaj na žaludek.
Naučila mě to babička.
O tvé babičce jsme zrovna mluvily.
Ale La Fiamma mě donutila sníst zase mušle
a je mi ve skutečnosti o moc líp.
Obléknu se na zkoušku.
Teď musíme rozeznít nebesa
tóny tisíců chvalozpěvů.
Hai Lai. Jak je? Myslel jsem, že jsi mrtvá.
Já vím. Taky jsem si to myslela.
Jo.
Měla jsem tě poslechnout ohledně Walshe.
Ale ne, ne.
Měla jsi naslouchat sobě. To je tvá práce
jako umělce, i když se úplně pleteš.
To umělec dělá, naslouchá sobě.
A co ty tady děláš?
Každý v New Yorku říká, že jsi zmizel ze světa.
No, oni mě z něj smazali, že ano? Pravda?
Dělám operu s La Fiammou.
Bydlíš tady?
Nastěhoval jsem se. Ano.
Chci říct, můžeme zkoušet. Můžeme vytvářet hudbu.
Neřešíme schůze nebo: „Deset minut pauza, maestro.“
Nic z toho. Ne.
Co?
Nic.
Co, Hai Lai?
Čekám!
Jen že v parku jsi říkal, že orchestr je tvůj domov.
Dobře.
Mám pocit, že od tebe všichni čekají, že se vrátíš.
Je jako dítě.
Jo. To je.
Chodila jste sem do školy?
-Ne. Odmítli mě. -Vážně?
Ale chtěla jsem pozorovat techniku, tak jsem vzala práci jako...
Jak říkáte v angličtině uklízení podlah?
Uklízečka?
Možná by to pro mě byla lepší přezdívka než La Fiamma.
Uklízečka.
Děvče, můžeš jí ukázat, kde může využít internet?
Bože... To je... Já studuju zpěv...
Já taky.
-Ukáže ti to. -Dobře. Díky.
Ahoj.
Alessandro, ahoj. Chci vás s někým seznámit. Pojďte.
Nico.
Zdravím, moc rád vás poznávám. Díky, že jste přišla.
To je můj přítel Nico Muhly.
Bude mít v New Yorku premiéru opery
a má jednu árii, kterou bychom chtěli, abyste zpívala.
Úžasné. Co je to za postavu?
Postavou je mladá Američanka jménem Amy Fisherová.
Má aféru se starším mužem,
přijde do jeho domu a střelí jeho ženu do hlavy.
On se jmenuje Joey Buttafuoco.
Buttafuoco?
Z Bagdádu do Budapešti... co?
-Jak to... -Děvče.
Ano? Ahoj.
Kdo jsi?
Jsem Hailey Rutledgeová, hobojistka.
Jsem tady s maestrem.
Jen používám wi-fi...
Takže jsi s maestrem a on je s tebou?
Ne. Jen tu jsem s maestrem.
-Běžný omyl. -Prosím, samozřejmě, rozumím.
Mám velkou radost, že tě poznávám, madam Hobojistko.
Udělala jsi mi fantastickou službu.
Dobře, s radostí.
Cože?
Tohle budete zpívat.
Tuhle linii, ale zbytek budou tvořit...
Předem nahrané zvuky.
Budete zpívat ta čísla,
spolu s útržky textu, do mikrofonu,
a opakovat je s pomocí pedálu.
Pedálu?
Nemusíte ho používat,
může ho používat někdo jiný.
Já to udělám. Prosím.
-Můžeš ovládat pedál. -Ano.
A co bude hrát orchestr?
Orchestr nebude dělat nic. Budou jen sedět.
Protože ta celá věc je o tom, co se vám děje v hlavě
a jak se to odráží v těch opakovaných číslech,
obsesivních rytmech, v podstatě...
Ve vaší hlavě.
Všechna ta čísla a ty věci,
a publikum naslouchá vám a vašemu pedálu.
Tak co tomu říkáte?
Miluji to.
Ta kombinace zvuků, technologie,
ty hlasy, počítání, „16, 17...“
Bude to ohromné finále.
A lidé z toho budou šílet. Zblázní se.
Ale vůbec tomu nerozumím.
Kdyby byla Amy Fisherová jeho žena, tak bum, chápu.
Ale ona je Buttafuocova milenka.
Proč by milenka zastřelila ženu?
Možná byste měli změnit příběh.
Ano.
Nikdy...
Nikdy mě to nenapadlo změnit,
protože je to podle skutečnosti, víte?
Amy je skutečná?
-Amy je úplně skutečná. -Je to možné? Mýtus.
Alessandro, udělejte to.
Chci, abyste měl radost. Líbí se mi ty robotické zvuky.
Ale...
Nemůžu zpívat, co necítím.
Ta Američanka miluje staršího muže
tak zoufale, má tak prázdný život,
že udělá cokoli, aby mu byla blízko.
Jak jí můžu porozumět?
Dobrá zpráva je, že zítra odlétám.
Ta špatná je,
že to letí přes Estonsko, pak Houston a pak Newark.
Zlato, tak ráda tě vidím. My všichni.
-Hai Lai. -Ahoj.
Ahoj.
Šla bys se mnou dneska na zkoušku?
Kostýmovou zkoušku?
A vy mi, maestro, musíte najít místo pro můj zpěv
mimo klec.
Mimo klec?
Najdeme. Najdeme.
Drahý pane, dobré ráno...
Zvážil byste propůjčit svou loď hudbě z nebes?
Co?
Nástroj,
který doručí hudbu,
kde se tvoří kouzlo.
Dokáže to vaše loď poskytnout?
Omlouvám se, vaše loď nerozezněla mé struny,
ale budu hledat tu, která ano.
-Proboha. Je tady. -Ahoj.
Ahoj, není tu žádná recepce, nikdo kolem, a já...
Ahoj, ano. Můžete říct něco, co dokáže,
že jste to vy a tohle je skutečné?
Jste Eraseface?
Jo. Danny, říkejte mi Danny.
Díkybohu.
Zdravím, tady je Thomas Pembridge, mluvím k vám ze...
Studia B v Brooklynu.
Danny a já budeme spolupracovat na originálním díle, aspoň doufám.
A já se těším.
-Takže... S kým to mluvím? -S mámou.
-Ona vás miluje. -Vážně?
Anglický přízvuk neumím.
Pošlete jí pusu.
Posílá ti pusu. Myslím, že brečí.
-Vážně? -Pak ti napíšu, ahoj.
Díky, moc vám děkuju.
Znamená to pro ni moc.
Je vaše obrovská fanynka.
Viděla vás uvádět Mahlerovu Šestou v San Franciscu
a úplně ji to proměnilo, od základů.
Trochu divně proměnilo.
Dobře, můžeme... Můžeme začít?
-Jo. -Nevím,
-jak postupovat. -Ne.
Mám tu piano.
Mám myšlenku. Mám tu fugu.
Nevadilo by vám, kdybych vám předvedl, co už mám?
Vůbec ne.
To je moje pračka.
Věděl jsem, že tohle je chyba.
Jasně, můžeme dělat něco jiného.
Pořád je na tom hodně práce...
Je to ještě hodně drsné.
Drsné? Jazyk mé kočky je hodně drsný,
ale tahle věc?
To je zatracený skok
skrz Robocopův zadek, a vy to víte.
Co to má být?
Chcete, abych hrál nějaké pitomé klišé,
klasickou hudbu navrch tohohle...
Chcete tohle?
-Ne, ne. -Jo, děs.
Ano, je to hrozné. Nedělejte to.
-Tak co chcete? -Dobře.
Přistáli Marťani.
Seznamte je s Thomasem Pembridgem. Jak to uděláte?
Marťani?
Dobře. Asi to chápu.
Jo. Jo, to je vážně...
Dobré.
Můžete nechat jen vrchní hlas?
Jen pravou ruku?
Jo, jo. Dobře, udělejte to znovu,
ale o oktávu výš, ano?
-O oktávu? Dobře. -O oktávu výš.
Dobře.
-Řekněte kdy. -Teď.
Dobře.
Jo, to je ono. Držte to.
-Moment. -To je ono.
Cože? To je ono?
Tohle potřebuju. Teď to dáme orchestru.
Hele.
Jo, jo. Líbí se mi to.
Moc se mi to líbí.
Je to sakra skvělé.
Jupí! Jo! Výborně.
-Udělejte to znovu. -Co?
To „jupí“. Udělejte ten zvuk.
-Jupí! -Dobře. Jupí!
Jupí! Vítejte na Zemi, vy zkurvysyni!
Musíš přijet.
Chce, abych tu zatracenou věc předváděl v Benátkách.
Ryba pro dámu.
Můžu jen o trochu posunout...
Ano. Promiňte.
Máme málo času.
Budu muset začít dělat rezervace pro tři.
Já, ty a tvá monstrózní kalkulačka.
Prosím tě. Když nás někdo uvidí, je to dokonalé krytí.
Pracujeme na rozpočtu.
Zlato, nebuď paranoidní.
Žijeme ve městě s devíti miliony lidí, jaká je pravděpodobnost?
Nevěřím... Ahoj Bunny.
Glorie, Thomasi.
-Bunny. -Chyběli jste na benefici.
Nádhera. Při Giselle jsem plakala.
Claire by se to moc líbilo.
Vlastně neměla balet ráda.
Ale milovala naříkání.
Pracujeme do noci. Je to pracovní večeře.
Jen procházíme hodnoty výročních darů.
Práce, práce, práce.
Když o tom mluvíme, za tuhle sezónu jsem od tebe nedostala šek.
Komu bych dávala peníze? Bublinovým lidem?
Uvidíme se, Glorie.
Jdu na záchod.
-Pojď za mnou, budeme diskrétní. -Ano.
Bože, to je úžasné.
Co to děláš?
Co? Myslím, že ti vibruje telefon.
Ano, to jsem já.
Co pro vás můžu...
-Zdravím, pane starosto. -Starosta.
Hailey, proč Amy Fisherová zastřelila Mary Jo?
Já bych radši zastřelila Buttafuoca.
Jo, já asi taky. Popravdě vůbec netuším.
Ty neznáš ten příběh?
Ne. Myslím, že se stalo asi tohle...
-Něco mi řekni. -Ano?
Chtěla už jsi někdy někoho zastřelit?
-Ne, já... -Ani na chvilku?
No, možná v osmé třídě učitele hoboje. Trochu mě ochmatával.
Střelila bys ho do hlavy nebo do srdce?
Spíš níž.
Níž? Já taky.
Ale ne Amy Fisherová.
Ne Mary Fisherová. Amy Fisherová.
Francesco.
Lioneli!
Alessandro.
Snil jsem o tomhle dni.
Proboha. Dobře.
Neboj se, krokodýl nekouše.
Kouzelná flétna. První scéna, zabijí ho tři hezké dívky.
Moje šaty z Růžového kavalíra.
Tolik vzpomínek! Takový úspěch!
Musíš. Francesca vyrábí to limoncello sama v koupelně.
Ukrajinská vodka.
-Dobře. Salute. -Salute.
Moc dobrá.
Dobře, nahoře...
Tady sešpendlit... To je ono.
A pak... vhuš!
Tvůj garderobiér z toho bude na větvi.
Jak se má Geraldina?
Neslyšela jsi?
Ne.
Stala se z ní účetní pro vládu.
Tragédie.
Co teď budu dělat?
Hailey?
-Ano? -Pojď sem.
-Budeš moje garderobiérka. -Cože?
To asi není dobrý nápad.
Zůstaň jen na festival.
Pomůžeš mi, probereme Amy Fisherovou
a pak ti seženu pořádnou letenku do New Yorku nebo někam jinam.
Jo, ale já toho moc nevím
o Amy Fisherové ani o oblečení...
Je to jen pár šatů na koncert.
Prosím. Pojď.
Když tu zůstaneš, nebudu tak sama.
Zůstaneš?
Dobře. Ano, v pořádku.
Lioneli.
Potřebuje vidět všechny kostýmy.
Takže, Francesca je Alessandra.
Stefano je ty.
Diva skončí a potom...
Ale když to děláš, musíš být úplně zticha.
Dobře.
A stihnout to rychleji.
Lioneli.
Znáš Amy Fisherovou?
Ten moderní kus? Mám perfektní šaty.
Nádhera!
Ale je to úplně špatně.
Je to moc sofistikované.
Potřebujeme něco, co vypadá, jako že jsi to zvedl z podlahy.
-Hailey. -Ano?
Řekni, kdo je Amy Fisherová.
Dobře. No...
Je z Long Islandu, je to holka, která se zamilovala do muže.
A jeho ženu střelila do obličeje.
Lioneli, co tomu říkáš?
Ano, tohle křičí mládí. Nemotorné.
Dívka, která nemá ponětí, kdo vlastně je.
Alessandro?
Joey!
Joey Buttafuoco...
Proč chceš odejít a nechat mě tady?
Podívej se na mě. Proč to musí skončit?
Příběh Amy Fisherové je vážně smutný.
Opera většinou je smutná.
Jako láska. Hai Lai, podívej se na mě.
Rodrigo.
Věříš mi, Hai Lai?
Ano.
Proč si zasloužím tvou důvěru?
Protože vůbec neumíš lhát.
Miluješ mě?
To ještě nevím.
Vím, že mě miluješ.
Hai Lai.
Co?
Díkybohu. Rodrigo. Volala jsem všem, které v Benátkách znám.
Počkej. Kde jsi? Co se děje?
Vím, že z nás nemáš radost,
ale volal starosta a chce schůzku bez právníků.
Nechci mluvit o schůzce, Glorie.
Chci mluvit o hudbě nebo o fotbale. Co ty?
Tohle je o hudbě.
Musíme ukázat jednotu, jinak nám seškrtá dotace.
Rodrigo?
Musíš na tu schůzku, Rodrigo, musíš!
Maestro.
-Hej. -Máme nevyřízené účty.
Alessandro, ano, máme.
-Chci... -To já taky...
...se naučit Amy Fisherovou.
Později můžeme.
Teď zkoušejme.
Trámy se chvějí, dům se třese!
Hromy bouří, blesky šlehají!
A temná je noc...
Temná jako hrob!
A ještě...
Ještě nedávno ve mě zuřila láska...
Kreativní dohled Tereza Němcová ska...