"Miss Windsor, ordförande och VD för orkestern
"har spenderat över 750 000
"på renoveringar av hennes privata kontor!"
Ja. Inte bra.
De glömde säga att det var mina egna pengar!
Okej, Gloria. Och vi ska verkligen försöka
få med det.
Jaså? I en dementi på sidan 23 i Metrosektionen?
Jag är så ledsen över New York Post-grejen,
och Biben-grejen, och hela halvbedrägerigrejen.
Vet du vad, Craig?
Du får lära dig hur man satsar på rätt häst.
Och jag vill veta vem som gjorde det här.
Jag fattar inte hur han har så mycket energi.
Det är så mycket lättare med en riktig bebis.
Tack för att du håller med.
Skämtar du?
Virgil, Christophe, jag är så hedrad över att få bli gudfader.
Det var därför jag ville ta med det här personligen.
Pavel, vad händer?
Nästan klar.
Ta-da!
Vill du hålla honom?
Varsågod. Ja.
Okej.
Du är kanske tröttare än du tror.
Nej. Det är...
Jag älskar New Yorks symfoniorkester.
Det är vårt hem.
Jag vill inte att nåt dåligt händer med den.
Så klart inte. Nej då.
Vi ska göra allt.
Allt vi behöver göra för att orkestern ska fortsätta leva.
Titta där.
Det är trevligt att vi pratar igen.
Jag har saknat dig, öh, Sharon?
Det känns som en miljon år sen
vi sög ansikte i symfonihallen.
"Sög ansikte"? Vilket hemskt sätt att säga det.
Jag menar, vad är jag? En fisk utan känslor?
Varför pratar du med mig på det viset?
Edward är åt det här hållet.
Hur länge har du jobbat med The Biben?
"The Biben"?
Längre än för dig. Han är en otrolig man.
Jaså? Otrolig? Otrolig på vadå?
Han är otrolig på att vara otrolig.
Säg det igen och se in i mina ögon.
Han är otrolig på att vara otrolig.
Var är mr Otrolig? Var är han?
Hur varmt ska det vara i Beijing på torsdag kväll?
26 C på dagen och 14 C på kvällen.
Ska jag ännu på Newfoundland-mötet?
Ja. Vi åker till Teterboro om en kvart.
Det är Teterboro.
-Teterboro. -Det har jag väl sagt förut?
Rodrigo, bra.
Ta på dig en sele. Patrick lyfter upp dig.
Du har 14 minuter. Du kan använda den här selen.
Ge mig 15, Sharon.
Jag avskyr att ha möten där uppe.
Ja, jag märker det.
-Ándale, papi. Ándale. -Okej, oui, oui.
-Är du med? -Ja.
Det är ingen bra idé att klättra utan sele.
Om du inte är en mästarklättrare, vilket jag råkar vara,
men jag har sele ändå eftersom min kaliumnivå är låg idag.
Jag är inte alls en mästarklättrare.
-Jaså? -Ja.
Du har lyckats klättra till toppen av ditt yrke.
New Yorks symfoniorkester är inte min karriärs topp.
Men det är det jag älskar mest.
-Jaså? -Ja.
Du har ett lustigt sätt att visa det.
Du spottar i ansiktet på folk som betalar för det.
Jag har aldrig behandlat folk illa.
Vänta. Företag är inte folk.
Vet du vad? Folk är inte folk.
Jag förstår inte, men jag vet att orkestern
är det som spelar mest roll nu. Vill du ha bort mig?
Jag säger upp mig. Bara om...
Om?
Om du ger orkestern vad de vill ha.
Ett nytt femårskontrakt.
Och sen säger du upp dig?
Ja. Rösta för kontraktet så slutar jag. Ingen strejk.
Okej.
Är du villig att skriva på en treårig överenskommelse om att inte konkurrera?
För jag vill inte att du börjar vid en annan orkester
och får mig att se illa ut.
Okej. Två år och nio månader.
-Visst. -Bra.
-Ja, bra.
Vill du tvätta min bil?
-Det är för mycket. -Jag skojar bara, hermano.
Då är vi överens.
-Bra. -Ja, bra.
Mår du bra?
Vad gör du?
Vad är det? Behöver du elektrolyter?
-Maestro? -Jag sa att du skulle ha en sele!
Jäklar. Gunther, säkringen!
-Maestro? -Sharon?
Nej, flytta honom inte.
-Sharon. -Jag älskar dig.
Sharon?
Ja?
Det är så mycket lättare att gå upp än att komma ner.
-Ja, rör inte huvudet. -Ja.
Han är omtöcknad.
Hur låter det?
Som en vaggvisa?
-Men i takt? -Ja, det är i takt.
Lugn, ta det lugnt.
Det var riktigt bra.
Har vi ett avtal ännu?
Vet du nåt om förbannelser?
Nej? Det är du.
Gloria, jag är så glad att du ringde.
Jag ringde för att säga en sak,
och det är att det vi pratade om inte längre blir av.
Gloria, förhasta dig inte.
Artikeln var inte min idé. Jag lovar.
Jag skiter i vems idé det var.
Jag har gett 20 år av mitt liv till den här orkestern!
Tror du att musiker är de enda som lever och andas musik?
Det är ni inte!
Vi kan väl träffas,
ta en kaffe och reda ut det här.
Om jag tar en kaffe med dig nu, kanske du får den i ansiktet.
Hej då.
Nu tänker jag börja ringa styrelsemedlemmarna.
Okej.
Fan ta det här.
Den här Betty Cragdale-bitchen verkar mena vad hon säger.
Det menar du inte.
Jag tror att du kunde lära dig en eller två saker av henne.
Jag menar, att vara skoningslös.
Ja, typ: "Jag ska döda dig!"
-Ja! -Eller hur? Det var bra.
Visst. Jag är i allmänhet harmlös.
Du borde kanske hota nån,
för du ska inte åka till Iowa.
Jag vet.
Det finns alltid Andrew Walsh.
-Cellohingsten? -Ja.
Jag kan vara med i hans ensemble.
Jäklar.
Jag kan kanske bli en soloartist.
Det kan bli på riktigt.
Men det finns bara typ två oboespelare med solokarriärer.
Det är inte som violinister. Det är en annan sak.
Så du blir den tredje.
Du blir bara en av dem.
Skriv på här, här och initialer här.
Okej.
Skriva under papper.
Det är allt jag har gjort på sistone.
Ja.
Avtalet är att jag skriver på och du ger orkestern vad de vill ha, eller hur?
-Det är så det står. -Okej.
Det är klart. Nu du.
Jag är ledsen.
Där, bredvid mitt namn. Ja, och den andra?
Och den tredje med initialer.
Ja.
Jisses, sluta böla.
Sammankalla ett krismöte för kommitténs styrelse.
Ska ske.
Ställ in Guangzhou. Äggvita, frittata med vildplockad svamp. Tabasco?
Ingen Tapatio.
Fint att göra affärer med dig, Rodrigo.
Detsamma, The Biben. Detsamma.
Jag känner mig nöjd med den här förhandlingen.
Så du levererar din del av avtalet, okej?
Annars ställs avtalet in.
Jag levererar alltid.
Vad nu?
Jag vet inte.
Oui. Jag antar att jag inte längre är dirigent för symfoniorkestern.
Det var det.
Sharon.
Vad är fel? Varför gråter du, Sharon?
-För att det är orättvist. -Jag vet det!
Jag vet att det inte är rättvist! Men är det rättvist att
Mozart var Mozart och att Salieri var Salieri?
Är det rättvist att Beethoven förlorade sitt öra?
Han kunde inte höra!
Han kunde inte höra sin Nionde symfoni.
Hur galet är inte det?
Är det rättvist att Mahler kom till New York för att dirigera, men inte kunde?
Han bara dog! Han dog! Han blev sjuk och kunde inte.
Han bara dog! Dog!
Jag vet. Jag tycker bara att du var den bäste dirigenten för vår orkester.
Tack, Sharon.
Jag också.
Tack alla för att ni kommit till detta krismöte
för Exekutiva kontrakt-kommittén för New Yorks symfoniorkesters styrelse.
Tack Gloria, att du är här.
Jag sammankallade mötet.
Okej. Tekniskt sett. Kom in. Sätt dig ner.
Jag är ledsen om inredningen inte är fin nog för dig.
Vi ska genast börja renovera.
Jag vill be om ursäkt till er alla
för artikeln i Times. Den var felaktig.
Ursäkta? Felaktig?
Det stod så mycket där.
Jag använde inte symfoniorkesterns pengar för att renovera mitt kontor.
Det var mina egna pengar.
Och jag har donerat mycket mer till symfoniorkestern
än jag spenderat på mitt kontor.
Ja, du donerade vadå? En åttondel av vad jag donerade förra året.
-Hej. -Hej.
Ursäkta att jag är sen. Flyget från Kuba var försenat.
Inga problem. Fint att se dig. Slå dig ner.
Nu måste vi rösta.
Jag tror att den här artikeln förändrar allting,
liksom nyheterna jag ska berätta för styrelsen.
Jag sa ju att det var ett misstag att ta in Rodrigo DeSousa,
men du lyssnade inte.
Nu har han lämnat in sitt avsked
som dirigent och musikalisk ledare.
-Varför det? -Ryktet säger att han ska in på rehab.
Så det var din stora kupp att ta in Rodrigo, eller hur?
Den misslyckades. Jag tycker också att vi ska ta tillbaka Thomas Pembridge
som dirigent och musikalisk ledare.
Tror ni att maestro återvänder?
Ja, jag har pratat med honom. Jag tror att han gör det.
Och med Pembrigde tillbaka
kan vi återuppbygga broarna med företagssponsorerna.
Och med tanke på den katastrofala pressen och kaoset
inom de administrativa och skapande leden,
anser jag att vi röstar om att acceptera orkesterns motbud.
Och sen anser jag att vi ska rösta för att börja söka
en ny styrelseordförande.
En sökning som inte tar alltför lång tid.
Jag menar dig.
Jag är hedrad om jag tas i beaktande.
Om det inte finns några fler kommentarer,
kan nu de sju röstande medlemmarna i kommittén rösta.
Bara ett ögonblick. Får jag säga något helt kort?
Det första är, Edward, du är en skit.
Jag borde aldrig ha låtit dig vara med i styrelsen.
Det andra är, jag vet att du pressade
Rodrigo DeSousa till avsked.
Det är inte sant,
-men oavsett det... -Oavsett det
vill jag säga att jag har lyssnat på dig
under de senaste månaderna
och du har sagt att orkestern ska bygga och skydda
sina donationer för att säkra sin finansiella framtid.
Jag har börjat hålla med dig.
Jag vill bifalla orkesterns krav,
men inte till priset av orkesterns framtid.
Det här är större än dig och mig,
eller de individuella musikerna,
eller den store, jag upprepar, den store Rodrigo DeSousa.
Så vi måste rösta nu för att förkasta
orkesterns krav.
Och när det gäller ordförandeskapet
kliver jag gladeligen ner, om tre år
efter att vi framgångsrikt
har navigerat runt den här svåra tiden.
Och jag tror att nästa ordförande finns i rummet.
Men Edward, över min döda kropp att det blir du.
Så låt oss rösta.
Det gör vi.
Av de sju röstande medlemmarna,
hur många röstar för att acceptera orkesterns motförslag?
En, två, tre.
Erik, jag tror inte att du hörde.
Hur många röstar för att förkasta orkesterns krav?
Röstar du emot mig?
Gloria är mycket bra på övertalning.
Vänta. Tror du att du blir nästa styrelseordförande?
Jag blir gärna påtänkt. Om tre år.
Vad i helvete? Det var jag som tog med dig i styrelsen.
Din pappa var min bestman.
-Jisses, du är en unge. -Jag är ledsen, Ed.
Jag tycker att du är lite för känslosam med det här.
Öppna dörren, Pavel!
Tyvärr är det en lockout.
Det är en lockout!
Orsaken till att det är en lockout är för att ni är utelåsta!
Men jag kommer till er så fort jag kan.
-Vi har våra saker i skåpen! -Herregud, det händer.
-Jisses. Det händer verkligen. -De jävlarna!
-Var är Cynthia? -Var är Nina?
Ja, var är Nina? Vår krigare.
Det här är vad styrelsen ville från början.
Betyder det att vi inte får betalt för den här föreställningen?
Inte bara den här, din idiot! Vi får kanske aldrig betalt igen!
Sluta med negativt snack.
Jag är inte negativ!
Jo, negativ!
Vi måste inte ge efter bara för att de vill knuffa...
Tysta!
Jag är lika upprörd som ni.
Men vi visste alla att det här var en risk.
Säg nåt vi inte vet! Var är Nina?
Låt henne vara. Hon gör sitt bästa.
Ja, men var är Nina?
Jag avskedade henne.
-Va? -Utan att fråga oss?
Nina hade rätt i mycket.
Men hon hade fel om en stor grej.
Hon tyckte att vi var barn.
Att vi inte kan fatta våra egna beslut.
Vi är musiker av världsklass.
Vi har valt det här som våra liv.
Vi har valt ett yrke som är jobbigt för relationer,
som sliter på våra kroppar,
som kräver ständig övning och hängivenhet,
som praktiskt taget ingen annan kan förstå.
Det är ett svårt yrke, men jag frågar er nu,
hur många av er vill välja nåt annat?
Vi är tuffare än de tror att vi är.
Där inne tror de att vi är ett gäng excentriker,
svaga musiker, men vi är krigare!
Och vi ska vinna den här striden
genom att visa dem hur tuffa vi verkligen är.
Följ mig.
Kom igen. Ni hörde henne.
Det är en del skit i mitt skåp.
Jag är med er!
Kom.
Min kära orkester,
jag har velat vara er nye dirigent
ända sen dagen jag blev er gamle dirigent.
Vad i Guds namn pågår här?
Michael.
Maestro, styrelsen röstade för att låsa ut orkestern!
Va? Men The Biben...
Han gjorde det inte! Avtalet gäller inte!
Vänta. Vänta lite.
Vänta lite.
Jag är på väg.
B, titta här, jag redigerade film av New Yorks symfoniorkester
-med tre års mellanrum... -Fantastiskt, men vi måste gå!
-De är utlåsta! Orkestern! -Va? Fan!
De är på väg just nu. Kom igen!
Ta kameran. Kom. Det är på riktigt!
Elizabeth, det här är episkt!
-Det är episkt. -Okej.
Elizabeth, fick du det här?
Stanna där, jag tar det från den här sidan.
Det här är episkt.
Herregud.
Hailey Rutledge, vikarierande stjärnoboespelare,
för New Yorks symfoniorkester. Vad tycker du om lockouten?
Jag är förbannad. Sluta filma.
Varför ger du en intervju? Kom igen, ta dem!
-Hej då! -Okej, du kommer till mig...
Ge dem vad de tål!
Jag behöver två här.
Hela den här strejken sätter väl käppar i hjulen
för din utpressningsplan.
Det gör det intressant.
Jag tar kanske jobbet i Iowa. Reg gör god omelett.
Varför är du så här?
Hur kan jag svika mina medmusiker?
Hur kunde du ta mitt solo?
Det är inte ditt solo. Det är Beethovens solo.
Och du var redan skadad.
Det var inte du som bestämde.
Och skyll inte på Beethoven. Du visste vad du gjorde.
Bara erkänn det.
Om du erkänner att du var en skitstövel.
Överenskommet. Jag var en skitstövel.
Koncentrera dig nu, vi har en konsert.
Välkomna, allihop.
Jag antar att vi gör det här utan dirigent,
så Warren, tar du över?
Ingen vet vad framtiden bär med sig,
men spänningen stiger medan orkestern samlar sig
som en tjur i ringen med picadorens svärd
-i sin skuldra, en... -Orkester!
Hej. Min orkester.
Det är maestro. Jag tror vi fick maestro.
-Maestro kommer. -Tack.
Maestro är här!
Några kommentarer om lockouten? Några kommentarer...
Ja, bara en kommentar.
Orkestern lever!
Tack så mycket.
Det är fint här ute, eller hur?
Vi borde göra det här oftare.
Förlåt, nej, okej.
Det finns inget vin i lobbyn,
men jag är säker på att ni kan få det om ni vill ha.
En man säljer varm korv där borta om ni vill ha.
Vänner, familj, grannar, det här är er orkester.
Vi är musiker.
Orkestern består av fäder och söner och morföräldrar, mödrar,
bröder, systrar. Jag står i skuld till er.
Och ni har varit där för mig.
Ofta.
Åtminstone jag
känner mig hemma bland er.
Det här är mitt hem.
Det här är vårt hem.
Okej, nu...
Är vi redo?
Han har verkligen gjort det.
Men vad har jag gjort? Jag äventyrade allting.
Du gjorde ditt bästa. Det gjorde vi alla.
Tänk om jag dödade det jag älskar mest?
Det kan du inte döda, raring.
Det fanns här långt före oss,
och det kommer att finnas kvar långt efter att vi är borta.
-Hailey! -Hej.
Tack för att ville träffa mig!
-Så klart. -Ska du nånstans?
-Ja. -Vart ska du?
Jag ska på turné med Andrew Walsh.
Andrew Walsh?
-Ja. -Hailey, nej.
Andrew Walsh är inte värdig
nåt som har med dig att göra.
Sexuellt, definitivt inte, men artistiskt, ännu mindre.
Jag tänker inte ligga med honom, oroa dig inte.
Han är mycket påstridig.
Jag tror att jag kan klara av honom.
Det kan du säkert, ja.
Du är annorlunda, Hailey.
Det finns mer taggar i rosen,
men den är ändå så vacker.
-Du är också annorlunda. -Är jag?
Jag måste gå nu.
Hailey. Okej, vänta.
-Vi kan... -Jag tänker inte åka till Europa än.
-Så... -Inte?
-Hej! -Hej, Hailey.
-Maestro! -Ja.
-Jag blir förvånad över att se dig här. -Ja.
-Är det här allt? -Ja.
Jag har inte så mycket skidutrustning.
Det är okej, inga problem. Det finns mycket i stugan.
Okej.
Hej, maestro, så tråkigt med lockouten.
Ja.
Var du där under omröstningen?
Ja, det var jag.
Men jag röstade förstås för det orkestern bad om,
men tyvärr fungerade det inte.
-Är du klar? -Ja.
-Fint att se dig. -Jag kommer strax.
Hej då, Rodrigo.
-Hur kommer jag in? -Är du redo för det här?
Ja.
Lite irriterande.
-Eller hur? -Nej, det är fantastiskt. et här?