MOZART I JUNGELEN
"Miss Windsor, formannen for styret og midlertidig direktør for orkesteret,
"har brukt over 750 000 dollar
"på å pusse opp sitt private kontor"!
Ja. Ikke bra.
De nevner ikke at jeg brukte mine egne penger!
Ja, Gloria. Og vi skal virkelig prøve
å få det frem.
Jaså? I et dementi på side 23 av Metro-seksjonen?
Jeg beklager, Gloria, det med New York Post
og Biben og hele semi-sviket.
Vet du hva, Craig?
Du må lære deg å satse på riktig hest, greit?
Og jeg vil vite hvem som gjorde dette.
Jeg skjønner ikke hvordan han kan ha så mye energi.
Det er så mye lettere med en ekte baby.
Takk for at du gikk med på dette.
Tuller du?
Virgil, Christophe, det er en ære å være gudfaren.
Virkelig. Det var derfor jeg ville komme med denne selv.
Pavel, hva skjer?
Nesten ferdig.
Ta-da!
Vil du holde ham?
Gjerne. Ja.
Greit.
Kanskje du er slitnere enn du tror, vennen.
Nei. Det er...
Jeg elsker New York symfoniorkester.
Det er hjemmet vårt.
Jeg vil ikke at det skal skje det noe ille.
Selvsagt ikke. Nei, nei.
Vi skal gjøre alt, ikke sant?
Alt vi må for å holde orkesteret gående.
Se på det.
Det er fint at vi snakker sammen igjen.
Jeg har savnet deg, Sharon.
Det virker som om det var en million år siden
at vi moste trynene våre sammen i vingene i symfonihallen.
"Moste ansiktene sammen". For en grusom måte å si det på.
Hva er jeg? En fisk uten følelser?
Hvorfor snakker du sånn til meg?
Edward er denne veien.
Hvor lenge har du jobbet med Bibenen?
"Bibenen"?
Lenger enn jeg jobbet for deg. Han er en utrolig mann.
Jaså? Utrolig? Utrolig til hva?
Utrolig til å være utrolig.
Si det igjen. Si det til øynene mine. Kom igjen.
Han er utrolig til å være utrolig.
Hvor er herr Utrolig? Hvor er han?
Sharon, hvor varmt blir det i Beijing på torsdag kveld?
26 på det høyeste, 14 på det laveste, om kvelden.
Skal jeg fortsatt på møtet i Newfoundland?
Ja. Vi drar til Teterboro om 15 minutter.
Det heter Teterboro.
-Teterboro. -Det har jeg vel sagt før?
Rodrigo, bra.
Ta et seletøy og fest deg. Patrick kan løfte deg opp.
Du har 14 minutter. Du kan bruke hans seletøy.
Gi meg 15, Sharon.
Jeg hater å ha møter der oppe.
Det ser jeg. Ja.
-Ándale, papi. Ándale. -Greit, oui, oui.
-Er du med meg? -Ja.
Det er ikke så lurt å klatre uten seletøy.
Med mindre du er mesterklatrer, som meg,
men selv jeg har på seletøy, for kaliumnivået mitt er lavt i dag.
Jeg er ikke en mesterklatrer.
-Jaså? -Ja.
Du har klart å klatre deg til toppen av yrket ditt.
New York symfoniorkester er ikke toppen av yrket mitt.
Nei, men det er det jeg elsker mest.
-Jaså? -Ja.
Merkelig måte å vise det på.
Du spytter i ansiktet på folkene som betaler for det.
Folkene. Jeg har aldri behandlet folkene dårlig.
Akkurat. Firmaer er ikke folk.
Vet du hva? Folk er ikke folk.
Greit, jeg forstår ikke, men jeg vet at orkesteret
er alt som betyr noe nå. Så vil du ha meg ut?
Da sier jeg opp. Men bare hvis...
Hvis?
Hvis du gir orkesteret det de vil ha.
En ny femårig kontrakt.
Så trekker du deg?
Ja. Stemmer du for kontrakten, slutter jeg. Ingen streik.
Greit.
Kunne du skrive under på en treårig eksklusivitetskontrakt?
For jeg vil ikke at du skal bli med et annet orkester
og få meg til å ta meg ille ut.
Greit. To år og ni måneder.
-Greit. -Bra.
-Ja, bra.
Vil du vaske bilen min?
-Det er for mye. -Jeg tuller bare med deg, hermano.
Du har en avtale.
-Bra. -Bra.
Går det bra?
Hva gjør du?
Hva er i veien? Trenger du elektrolytter?
-Maestro? -Jeg ba deg bruke seletøy.
Søren også. Gunther, sikre meg.
-Maestro? -Sharon?
Nei, Sharon, ikke flytt på ham.
-Sharon. -Jeg elsker deg.
Sharon?
Ja?
Det er mye lettere å gå opp enn å komme ned.
-Ja, ikke rør på hodet. -Nei.
Han er delirisk.
Hvordan høres det ut?
Som en barnesang?
-Men harmonisk? -Ja, harmonisk.
Slapp av, du må slappe av. Greit.
Det var skikkelig fint.
Har vi fortsatt en avtale?
Vet du om forbannelser?
Ikke? Nå er den din.
Gloria, jeg er så glad for at du ringte.
Jeg ringte for å si én ting,
at det vi snakket om, ikke lenger er tilbudt.
Gloria, ikke forhast deg.
Artikkelen var ikke min idé, det lover jeg.
Jeg driter i hvem sin idé det var.
Jeg har gitt de siste 20 årene av livet mitt til dette orkesteret!
Tror du at dere musikere er de eneste som lever og puster musikken?
Dere er ikke det!
Hør her. Vi møtes
og tar en kaffe og finner ut av dette.
Hvis jeg drakk kaffe med deg nå, hadde jeg kanskje kastet den på deg.
Ha det.
Nå skal jeg begynne å ringe styremedlemmene.
Greit.
Til helvete med dette.
Det virker ikke som om denne Betty Cragdale-merra tuller.
Nei, du kødder ikke.
Jeg tror du kan lære noen ting av henne.
Og også være hensynsløs.
Ja, bare si: "Jeg skal faen meg drepe deg!"
-Ja! -Ikke sant? Det var bra.
Greit, til helvete med det. Jeg er så ikke-truende sånn generelt.
Kanskje du burde true noen,
for du skal ikke til jævla Iowa.
Jeg vet det.
Jeg har alltids Andrew Walsh.
-Cello-kjekkasen? -Ja.
Jeg kan bli med i gruppen hans.
Fy faen.
Kanskje jeg kan bli solist.
Dette kan faen meg skje.
Men det finnes bare omtrent to oboister med solokarrierer.
Det er ikke som fiolinister. Det er annerledes.
Så du blir den tredje.
Du blir bare en av dem.
Skriv under her, her, og initialene her.
Greit.
Skriver under på papirer.
Det er alt jeg har gjort i det siste, hva?
Ja.
Avtalen er at jeg skriver under, så gir du orkesteret det de vil ha, ikke sant?
-Det er det som står der. -Greit.
Det er gjort. Din tur.
Beklager.
Der, ved siden av navnet mitt. Og enda en?
Og den tredje med initialer, ikke sant?
Ja.
Herregud, slutt å gråte.
Innkall et krisemøte med styrets forhandlingskomité.
Skal bli.
Avlys Guangzhou. Frittata med eggehviter og villsopp. Tabasco, ingen hva?
Ingen Tapatio.
Hyggelig å forhandle med deg, Rodrigo.
Samme her, Bibenen. Samme her.
Jeg er fornøyd med denne forhandlingen. Ja.
Så du skal levere din del, greit?
Hvis ikke er avtalen over.
Jeg leverer alltid.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg vet ikke.
Oui. Jeg er visst ikke lenger dirigent for New York symfoniorkester.
Det er over.
Sharon.
Sharon, hva er galt? Hvorfor gråter du, Sharon?
-Fordi det er urettferdig! -Jeg vet det!
Det er urettferdig! Men er det rettferdig
at Mozart var Mozart og at Salieri var Salieri?
Er det rettferdig at Beethoven mistet ørene?
Han hørte ikke, Sharon! Han hørte ikke!
Han hørte ikke sin Symfoni nr. 9.
Hvor jævlig er vel det?
Er det rettferdig at Mahler kom til New York for å dirigere, men ikke kunne?
Han døde bare! Han døde! Han ble syk og klarte det ikke.
Han døde bare! Døde!
Jeg vet det. Jeg synes bare at du var den beste dirigenten for orkesteret.
Takk, Sharon.
Jeg også.
Takk for at dere kom til dette krisemøtet
med den utøvende kontraktskomiteen ved New York-symfoniens styre.
Gloria, takk for at du kom.
Jeg innkalte til møtet.
Greit. Teknisk sett. Kom inn, Gloria. Slå deg ned.
Jeg er lei for det om dekoren her inne ikke møter kravene dine.
Vi skal pusse opp med det samme.
Jeg vil gjerne be mine medstyremedlemmer om unnskyldning
for artikkelen i Times. Den feilrepresenterte fakta.
Unnskyld. Hvilke fakta?
Det var så mange fakta der.
Jeg brukte aldri symfoniens penger til å pusse opp kontoret mitt.
Det var mine egne penger.
Og jeg har donert betraktelig mye mer til symfonien
enn jeg brukte på å pusse opp kontoret.
Og hva har du donert? En åttendedel av det jeg donerte i fjor.
-Hei. -Hei.
Beklager at jeg er sen. Flyet var forsinket fra Cuba.
Ikke noe problem. Godt å se deg. Slå deg ned.
Så, folkens, vi må stemme.
Jeg mener denne nylige artikkelen forandrer alt,
og det gjør også nyhetene som jeg har å dele med styret.
Gloria, jeg sa det var en feil å ansette Rodrigo DeSousa,
og du hørte ikke etter.
Nå har han sagt opp
som dirigent og musikalsk direktør.
-Hva, hvorfor? -Han skal visst på avrusning.
Så, Gloria, dette var ditt store kupp, å komme med Rodrigo, ikke sant?
Det slo feil. Jeg sier også at vi burde få tilbake Thomas Pembridge
som dirigent og musikalsk direktør.
Tror du maestroen vil komme tilbake?
Jeg har snakket med ham Jeg tror han er åpen for det.
Og med Pembridge tilbake
kan vi gjenoppbygge broene med firmasponsorene.
Og gitt den grusomme pressen og kaoset
innenfor de administrative og kreative leddene
foreslår jeg at vi godtar orkesterets motforslag.
Og så foreslår jeg at vi stemmer om å begynne å lete
etter en ny styreformann.
En søken som kanskje ikke tar så lang tid.
Altså deg.
Det hadde vært en ære å bli vurdert.
Greit. Hvis ingen har flere kommentarer,
kan de sju stemmegivende medlemmene av komiteen avgi stemmene sine.
Bare ett øyeblikk, er du snill. Får jeg si noen få ting?
Det første er at, Edward, du er en drittsekk.
Jeg skulle aldri sluppet deg inn i styret.
Det andre er at jeg vet at du utpresset
Rodrigo DeSousa til å si opp.
Det stemmer ikke,
-men likevel... -Likevel
kan jeg si at jeg har lyttet til deg
over de siste månedene,
og du har sagt at orkesteret burde bygge opp og beskytte
midlene sine for å forsikre sin økonomiske fremtid.
Jeg har kommet frem til at jeg er enig.
Jeg vil gjerne gå med på orkesterets krav,
men ikke på bekostning av orkesterets fremtid.
Dette er større enn deg og meg
og de individuelle musikerne,
og den store, og jeg gjentar, den store Rodrigo DeSousa.
Så vi må nå stemme for å si nei
til orkesterets krav.
Og når det gjelder styreformannen,
kan jeg godt trekke meg, om tre år,
etter at vi har lyktes i
å navigere oss gjennom denne vanskelige tiden.
Og jeg tror den neste styreformannen sitter i dette rommet.
Men Edward, det blir deg over mitt lik.
La oss stemme.
Ja.
Greit. Av de sju medlemmene som kan stemme,
hvor mange stemmer for å ta imot orkesterets kontratilbud?
Én, to, tre.
Erik, jeg tror ikke du hørte.
Hvor mange stemmer for å si nei til orkesterets krav?
Stemmer du mot meg?
Gloria er svært overtalende.
Vent. Tror du at du blir den neste styreformannen?
Det hadde vært en ære å bli vurdert. Om tre år.
Erik, hva i helvete? Jeg fikk deg med i styret.
Faren din var forloveren min.
-Herregud, du er bare en guttunge. -Beklager, Ed.
Jeg tror bare du er litt for emosjonell.
Åpne den pokkers døra, Pavel!
Beklager, men dette er en lockout, greit?
Dette er en lockout! Greit?
Grunnen til at det er lockout, er at dere er utestengt!
Men jeg blir med på streiken så snart jeg kan.
-Sakene våre er i skapene våre! -Herregud, nå skjer det! Helvete!
-Herregud. Det skjer virkelig. -De jævlene!
-Hvor er Cynthia? -Hvor er Nina?
Ja, hvor er Nina? Hvor er rundjuleren vår?
Det var dette styret alltid ønsket!
Vil det si at vi ikke får betalt for denne forestillingen?
Ikke bare denne forestillingen, din idiot! Vi får kanskje aldri betalt igjen!
Slutt med defaitist-snakket, greit?
Jeg er ikke defaitist!
Jo, defaitist!
Vi må ikke gi etter for dem bare fordi de vil presse...
Stille!
Jeg er like opprørt som dere.
Men vi visste alle at det var en mulighet, ikke sant?
Fortell oss noe vi ikke vet! Hvor i helvete er Nina?
La henne være, Betty. Hun gjør sitt beste.
Men hvor er Nina?
Jeg ga henne sparken.
-Hva? -Uten å spørre oss?
Nina hadde rett i mye.
Men hun tok feil av én stor ting.
Hun trodde vi var barn.
At vi ikke kunne stoles på til å ta våre egne avgjørelser.
Vi er musikere i verdensklasse.
Vi har valgt dette livet.
Vi har valgt et yrke som er vanskelig for forhold,
vanskelig for kroppene våre,
som krever konstant øvelse og engasjement,
som omtrent ingen andre kan forstå.
Dette er et vanskelig kall, men jeg spør dere,
hvor mange av dere hadde valgt noe annet?
Vi er tøffere enn de tror.
Der inne tror de at vi er en gruppe rare, eksentriske,
veike musikere, men vi er krigere!
Og vi skal vinne denne kampen
ved å vise dem akkurat hvor tøffe vi er.
Bli med meg.
Kom. Dere hørte henne, kom igjen.
Helvete. Jeg har ting i skapet mitt. Søren også.
Jeg støtter dere!
Kom igjen.
Mitt kjære orkester,
jeg har ønsket å bli deres nye dirigent
helt siden den dagen jeg ble deres gamle dirigent. Ja.
Hva i himmelens navn foregår her?
Michael Svar Ignorer
Michel.
Maestro, styret stemte for lockout av orkesteret!
Hva? Men Bibenen...
Han leverte ikke! Avtalen er brutt!
Vent, vent. Vent litt.
Vent nå litt.
Greit, jeg er på vei.
B, se. Jeg redigerte opptak av New York symfoniorkester
-ved treårige etapper... -Så flott, men vi må gå!
-Det er lockout! Orkesteret! -Hva? Fy faen!
De er i bevegelse nå. Kom igjen.
Ta med kameraet. Kom igjen. Det er ekte!
Elizabeth, dette er enormt!
-Dette er enormt. -Greit.
Elizabeth, filmer du dette?
Bli der, jeg får med meg denne siden.
Dette er enormt.
Jøssenavn.
Hailey! Hailey Rutledge, stjerne-reserveoboist
ved New York symfoniorkester. Hva synes du om lockouten?
Jeg er forbanna. Slutt å filme.
Hvorfor lar du deg intervjue? Gå og ta dem!
-Ha det. -Greit, bli med meg...
Gi dem inn.
Jeg trenger to her!
Denne streiken ødelegger vel litt
for utpressingsplanen din.
Det gir den en liten vri.
Kanskje jeg skal ta Iowa-jobben. Reg lager gode omeletter.
Hvorfor er du sånn?
Mener du hvordan jeg kan svike mine medmusikere?
Hvordan kunne du ta soloen min?
Det er ikke din solo. Det er Beethovens solo.
Og du var allerede skadet.
Ikke din jævla avgjørelse.
Og ikke klandre Beethoven. Du visste hva du gjorde.
Bare innrøm det, greit?
Greit. Hvis du innrømmer at du var en drittsekk.
Avtale. Jeg var en drittsekk.
Konsentrer deg om spillet, vi skal holde konsert.
Velkommen, alle sammen.
Dette skal vi visst gjøre uten dirigent,
så, Warren, kunne du?
Ingen vet hva fremtiden holder,
men spenningen øker idet orkesteret samler seg
som en okse i ringen med pikadorens sverd
-i skuldrene, en... -Orkester!
Hallo. Orkesteret mitt.
Det er maestroen. Jeg tror vi har maestroen.
-Maestroen kommer. -Takk.
Maestroen er her!
Maestro, noen kommentar om lockouten? Noen kommentar...
Ja, bare én kommentar.
Dette orkesteret lever!
Tusen takk.
Det er vakkert her ute, hva?
Vi burde gjøre dette oftere.
Beklager, nei.
Det er ingen vin til salgs i lobbyen,
men dere kan sikkert skaffe litt hvis dere vil.
Det er en pølseselger der borte hvis dere har lyst. Greit?
Venner, familie, naboer, dette er orkesteret deres.
Vi er musikere.
Dette orkesteret består av fedre og sønner og besteforeldre, mødre,
brødre, søstre. Jeg står i gjeld til dere.
Ja, og dere har støttet meg.
Mye.
Jeg
føler meg hjemme hos dere.
Dette er mitt hjem.
Dette er vårt hjem.
Greit, la oss...
Er vi klare?
Han har gjort det. Han har faen meg gjort det.
Men hva har jeg gjort? Jeg satte alt på spill.
Du gjorde ditt beste. Det gjorde vi alle.
Men hva om jeg har drept det jeg elsker mest?
Du kan ikke drepe det, kjære deg.
Det var her lenge før vår tid,
og det vil bestå lenge etter at vi er borte.
-Hailey! -Hei!
Takk for at du ville treffe meg!
-Så klart. -Skal du noe sted?
-Ja. -Hvor skal du?
På turné med Andrew Walsh.
Andrew Walsh?
-Ja. -Hailey, nei.
Andrew Walsh er ikke verdig
noe som har med deg å gjøre.
Absolutt ikke seksuelt, og enda mindre i det kunstneriske.
Jeg skal ikke ligge med ham, ikke vær redd.
Han er veldig standhaftig.
Jeg tror jeg kunne gitt ham juling.
Det kan du sikkert.
Du er annerledes, Hailey.
Rosen har flere torner,
men den er fortsatt vakker.
-Du er også annerledes. -Jaså?
Jeg må dra nå.
Hailey. Vent, vent.
-Vi kan... -Jeg skal ikke til Europa helt ennå.
-Så... -Ikke?
-Hei! -Hei, Hailey.
-Maestro! -Ja.
-Overraskende å se deg her. -Ja.
-Er dette alt? -Det er alt, ja.
Jeg har ikke så mye skiutstyr.
Det er greit, ikke noe problem. Det er mye i hytta.
Akkurat.
Maestro, jeg er lei for det med lockouten.
Ja, jeg også.
Var du der da stemmegivningen fant sted?
Ja.
Jeg stemte selvsagt for det orkesteret ba om,
men det gikk dessverre ikke.
-Er du klar? -Ja.
-Godt å se deg. -Jeg kommer straks.
Ha det, Rodrigo.
-Hvordan kommer jeg meg inn? -Er du klar for dette?
Ja.
Litt irriterende.
-Ikke sant? -Nei, det er utrolig. u klar for dette?