Mozart în junglă
Thomas.
Claire.
Am un cadou pentru tine. Preferații tăi. Crini.
Liliac.
Liliac, normal.
Am semnat actele de divorț.
Acum, ca prieteni, o putem lua de la capăt?
Thomas, știi că nu pot să-ți citesc partiturile.
Știu. Vreau doar să...
Să ușurez agonia așteptării verdictului
de la femeia în care am încredere.
- Intră. Am făcut ceai. - Mersi.
Ce bine. Mi-e sete de mor.
Bine. Pune-ți astea. Fă-te comodă.
E bine? Pregătește-te.
Se aude?
Bun.
Am inversat deschiderea. Ascultă.
Poți să mă auzi?
Dă din cap dacă mă auzi.
Thomas, dacă vorbești, nu pot asculta.
Căsătoria noastră, pe scurt.
- Relaxează-te. - Thomas...
Știu. „Calmează-te, Thomas.”
O să tac, bine. Ascultă acolo.
Te-ai strâmbat? De la suflători?
Nu! Nu e gata încă.
Mai ai puțin. Totul se leagă la final.
Totul se leagă așa frumos.
A fost un oftat de epuizare
sau unul de „Doamne, Thomas, cariera ta e terminată”?
Claire?
Maestre, ne pare rău.
Bine. Mulțumesc. Apreciez.
Da, maestre.
Mersi că ai venit.
Gloria.
- Ce trist! - Tragic.
Claire era minunată.
Erik, ce naiba se petrece cu Yuan?
Naiba știe.
Condoleanțe, Gloria.
Mersi. Era o prietenă bună, mai ales a orchestrei.
Michel, cred că n-ar trebui să mergem.
Cred că așa e corect.
Desigur, așa e corect. Da.
Da, e singura cale
prin care pot scăpa de asta.
Maestre, despre blestem...
Crezi că e psihosomatic?
Sigur că e psihosomatic, Michel.
Totul este.
Eu, tu, muzica, felul în care trăim chestii.
Totul e-n cap. Psihosomatic.
Îmi place să lucrez pentru tine.
Știu, Michel.
Ni se va întâmpla tuturor. Curând.
- Moartea? - Da, concedierea.
Arată puțin respect. E o moartă acolo.
Nu mai e acolo. E un vas gol.
E foarte trist.
Carpe diem, fiindcă următoarea diem n-o s-o mai poți carpe.
Doamne, tot consiliul e aici.
Nu putem lăsa orchestra să moară.
Trebuie să facem o înțelegere.
Ce-ar fi să traversezi culoarul
și să-i rogi să danseze?
Bună, Nina.
Mă mir că ești aici.
Analizez opoziția. Uite-l pe Darth Vader. Și uite-l pe tânărul Luke.
Întrebarea e dacă trece de partea răului
sau votează cu noi.
Ne trebuie patru „da” să se aprobe contraoferta noastră.
Nu e imposibil.
Gloria ne înțelege. Vrea ce vrem și noi.
Deci avem un „da”.
- Știu părerea lui Biben. - E contra.
Deci, un „nu” hotărât.
Un „da” speculativ, un „nu” evident.
Și Erik Winkelstrauss?
Sigur spune „da”. E simpatic.
- De unde știi? - Îl cunosc.
Mi-a dat numărul lui.
Sună-l.
Poate îți spune cum votează.
Claire era o scorpie.
Dar e cea mai veche prietenă a mea.
Controlează-te, Arlene.
Acum, tu ești cea mai veche.
Dacă trebuie să fiu neapărat cea mai veche,
mă bucur să fiu cea mai veche prietenă a ta.
Bună ziua!
Bine.
În regulă.
Bună ziua! O caut pe Ana Maria.
Numele meu e Rodrigo DeSousa.
Mulțumesc!
- Te-ai schimbat. - Ana Maria?
Avocații tăi spun că vrei să te măriți?
Da.
Sunt promisă. Dar nu oricărui bărbat.
Vreau să-mi dau jurămintele.
Vreau să las totul în urmă.
Bine.
Nu crezi că exagerezi puțin?
Ne certăm, dar mereu ne împăcăm.
Putem mereu să comunicăm.
De ce e mereu despre tine, mi amor?
Așa e mereu.
Ana Maria, mi s-a întâmplat ceva oribil în Mexic.
Te-ai îndrăgostit?
Nu. Am...
Am fost blestemat.
Nu e același lucru?
Nu e. Între mine și tine, da.
Dar între oamenii normali nu.
E altceva.
Maestrul Rivera mi-a cerut să mă întorc în Mexic și să-i iau locul.
- Ai acceptat? - Nu.
- Fir-ar să fie! Normal că nu! - Știu.
Nu poți lăsa marea scenă.
Încep să accept asta. Da.
Dar e ceva mai mult.
Trebuie să-mi găsesc locul, știi?
Și eu pe al meu.
Mă eliberezi?
Semnează aici, pe inima mea.
Divorțează, ca să mă mărit cu cineva mai măreț ca noi doi.
Mai măreț ca noi? Nu se poate.
Ba da.
Bine. Dă-mi pixul.
Ana Maria. Cred că te grăbești puțin.
Semnează jos și la pagina trei.
Bine.
Miroși bine.
Miroși foarte bine.
Sângerezi!
Da, e... Am pățit ceva la ureche.
Nu, ai pățit ceva la suflet.
De ce spui asta?
Fiindcă vreau să ai ce am eu.
Vreau să-ți dau ceva măreț,
mai mare decât sinele tău mic.
Nu! Fiindcă mă dăruiesc mereu muzicii.
Mă dăruiesc muzicii!
Da.
Ai uitat ultima pagină.
Bine.
E doar o hârtie.
Bine ați venit! Mulțumesc că ați venit.
E minunat să văd atâția prieteni de-ai lui Claire.
Și e minunat să văd orchestra aici,
susținându-mă. Apreciez asta. Vă mulțumesc mult.
Claire Pembridge a fost o soție fidelă,
o prietenă atentă.
Mereu a crezut în mine,
chiar și când n-am crezut eu.
Am încercat să fiu la nivelul standardelor ei
când era vorba despre cariera mea.
Când am urcat culme după culme
Claire a stat lângă mine, împărțind același aer ca mine.
Voia ca eu să scriu o mare simfonie.
Din păcate,
este ultimul lucru pe care l-a auzit pe pământ.
Acum, asta va fi numai a ei.
Poate că este pentru îngeri.
Îngropată cu arma crimei.
- Pentru tine. - Nu.
Această vioară este ultima la care eu, Ana Maria, am cântat vreodată.
Nu.
Nu!
Sunt făcute din părul meu și intestine de pisică.
Ana Maria, asta e inima ta
și o extensie a corpului tău.
Asta ești tu, asta-i muzica.
Nu poți să o elimini, să o iei. Bine?
Nu accept asta.
Poate o păstrez o vreme.
Nu se știe niciodată.
Mersi, mi amor.
Mersi.
Vezi-ți de treabă, soră Frederika!
La revedere, iubire.
Ana Maria, ne mai vedem.
Pa-pa!
- Michel. - Maestre, cum a mers?
Am semnat. E numai o hârtie.
Dar cred că acum pot să scap de...
- Blestem? - Da!
E grozav.
La naiba! E o pasăre moartă?
Stai așa.
- Maestre? - Stai!
Urcă în mașină.
- Haide, să mergem! - Nu te uita înapoi!
La naiba!
Ce?
E peste tot pe net.
Un articol despre cererile noastre.
„Sunteți morți după bani și vă lăfăiți în lux.”
E Christophe!
Mișto Porche!
Christophe, când ți-ai luat un Porche?
E a prietenei noastre, Wanda.
Virg, ia uite!
Era pe Instagram?
Dar am numai 30 de urmăritori.
Cum ai putut?
Nu știu ce zici.
Nemernicule. Ai făcut publice detaliile.
Ai pus poze pe net?
- Noi eram obligați. - „Noi”?
Care „noi”? Cine-ți dă astea?
Pierdem bătălia cu presa. Edward a spus...
Biben?
Gloria, știi că te iubesc...
Dar crezi că Biben e viitorul.
Situația devine urâtă și ție nu-ți place să joci urât.
Îmi pare rău pentru pierderea ta.
Mulțumesc.
Condoleanțe!
Claire a fost...
Lasă prostiile! Nici n-ai cunoscut-o.
Trimite-mi un mesaj și gata.
Lasă-mă singur, cu gândurile mele.
Îmi cer scuze. Am exagerat.
Poate că nu e cel mai bun moment de a vorbi,
dar gândește-te să revii pe scenă.
Orchestra ta te așteaptă.
Iubesc orchestra filarmonică New York.
Poate că e singurul lucru pe care l-am iubit vreodată.
Atunci, vino înapoi. În scurt timp o să...
O să pregătesc terenul,
și căpitanul poate să vină înapoi pe navă.
Și să stea pe punte.
Edward, de ce mă vrei înapoi atât de mult?
Fiindcă tu cânți muzica pe care o vrem noi.
În plus, îmi amintești de tata.
Și aduci finanțatori.
Rodrigo îmi amintește de fratele meu vitreg.
Serios? Era mexican?
Nu, dar era un nemernic afurisit.
Apropo, am văzut că hermano al tău
nici nu s-a deranjat să vină.
Te las cu gândurile tale, maestre.
Maestre! Îmi cer scuze că nu am venit.
Îți trimit gândurile mele bune.
E greu să-ți iei la revedere.
Știu că nu voiai să dirijezi simfonia mea.
Nu te gândi la asta. Ai prea multe pe cap.
M-am gândit numai la asta.
S-a terminat. E îngropată.
Avem o înmormântare dublă azi.
Vreau ferparul tău.
Uite, e...
Nu e de mâna a treia. Poate a doua și ceva.
Are o structură, are oase...
Are o arhitectură.
E solidă.
E maiestuoasă. E construită bine.
Dar cred că mai întâi trebuie să faci chestiile proaste...
Apoi o să faci lucrurile mărețe.
Nu am timp să mă fac chestii proaste.
Nu spune asta. Ai tot timpul din lume.
E amuzant, dar așa credea și Claire.
Fir-ar să fie! Erik Winkelsteen e simpatic!
De ce ești șocată?
Neagră sau albastră?
Care e mai decoltată.
Te vezi cu un investitor de risc,
ce-o fi ăla,
și încerci să extragi
informații despre o bătălie juridică.
E ca-n filmele cu spioni.
Ți-a dat mesaj?
„Abia aștept seara.”
Niciun zâmbet, niciun emoji?
E ca un bărbat.
Ghete sau tocuri?
Tocuri, haide...
Gata și gata!
Aproape. Trebuie să plusăm cu nemernicul ăsta.
Vrei parfumul meu malaiez?
Ce spui de...
Ăștia?
Îi urăști?
Nu! Îi ador, dar...
Nu te văd purtându-i.
Sunt moștenire de familie, de la bunica lui Rodrigo.
Hailey Rutledge, tu te auzi acum?
De ce nu mi-ai zis?
Nu știu. Am uitat...
Avem multe de discutat.
- Ei bine? - Ei bine...
Să sperăm că lui Erik Winkelstrauss
o să-i placă cerceii de la bunica lui Rodrigo.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Are picioare?
Lungi.
Nu știu nimic despre vin.
Nici eu, dar cică e bine dacă are picioare.
Simt că ai putea spune asta despre multe.
Cu excepția șerpilor.
- A fost rău. - În sens bun.
Îmi pare rău.
E-n ordine.
Mă bucur că ai sunat, apropo.
Voiam să vorbim despre faza din biserică.
Nu știu dacă se cade să flirtezi la o înmormântare.
După Ziua Muncii, nu prea se face.
Dar înainte merge.
Bine.
Știi la ce mă gândesc
de la petrecerea Gloriei?
- La ce? - La spaniolă.
Trebuie s-o învăț.
De ce?
Fiindcă poți vrăji pe oricine,
așa cum face Rodrigo.
- Da, e fermecător. - Da.
Cum a fost în Mexic, apropo?
De unde știi?
Sunt în consiliu. Am spioni peste tot.
Peste tot.
Ai fost în Argentina pe 5, în Uruguay pe 7, Venezuela, Chile.
Știu tot ce a făcut orchestra în ultima lună.
Fiindcă scrie pe site.
Tot sorbi. E bun.
Fir-ar să fie! Scuze!
N-a picat pe mine.
Scuze!
Bine.
Mă bucur că ai făcut pasul.
De regulă eu sunt cel care varsă primul.
- Mulțumesc mult! - Mersi. Sincronizare perfectă.
Pot să contribui la bacșiș?
- E adevărat? - Ce?
Muzicienii copilăresc în case
unde sunt instrumente peste tot?
E adevărat că
mai toți muzicienii copilăresc în singurătate
și nu se distrează deloc.
Poți spune că oboista profesionistă
și tocilarul programator au în comun
mai multe decât pare?
Mie îmi pare logic.
Am băut vin cu picioare lungi.
Acum și... Da.
M-am distrat în seara asta.
Și eu.
Poate că e neașteptat,
dar mă duc în Montana luna viitoare, la schi, cu niște prieteni.
Mi-ar plăcea să vii.
E prea devreme?
Nu, mi-ar plăcea. Dar...
Sunt suplinitoare în orchestră și...
Sunt ca la urgențe. Doar că urgența e mereu oboiul.
Deci, nu pot.
Ce?
Poate că o să ai totuși timp liber.
Ce vrei să spui?
Nu voiam să vorbesc de afaceri la întâlnire.
Dar cred că știi că asta urma, nu?
Hai să nu vorbim despre asta.
Hai să nu vorbim deloc.
Da!
Plouă ca lumea în seara asta, nu?
Ce-ai zice dacă am...
Subtitrarea: Cristina Botîlcă
Redactor Anca Tach na Botîlcă