Mozart v džungli
Thomasi.
Claire.
Mám pro tebe dárek. Tvoje oblíbené květiny. Lilie.
Lila šeřík.
Šeřík. Ano. Jistě.
Podepsal jsem ty zatracené rozvodové papíry.
A můžeme teď jako přátelé začít znovu?
Thomasi, víš, že nemůžu číst celou tvou partituru.
Ne, já vím. To je pro mě, abych...
zmírnil tu agónii při čekání na verdikt
od ženy, které věřím.
-Pojď dál, uvařila jsem čaj. -Děkuju.
Krása. Jsem vyprahlý.
Tak, tohle si nasaď, ať je to pohodlné.
Je to tak dobré? Tak. Připrav se.
Hraje to?
Dobře.
Obrátil jsem úvod a... jo, jen poslouchej.
Slyšíš mě?
Kývni, že mě slyšíš.
Thomasi, nemůžu poslouchat, když meleš.
Naše manželství ve zkratce.
-Klid. -Thomasi...
To nic, já vím. „Zavři klapačku, Thomasi.“
Dobře, fajn, já sklapnu. Ty poslouchej.
Co to bylo? Škleb? To kvůli dechovým nástrojům?
Ne. Počkej! Ještě to neskončilo.
Už to skoro bude. Na konci se všechno spojí.
Prostě to krásně... všechno vygraduje.
To má být vyčerpané padnutí,
nebo „Ach bože, Thomasi, tvoje kariéra skončila“?
Claire?
Maestro, je nám to líto.
Jistě. Díky, vážím si toho.
Ano, maestro.
Díky, že jste přišli. Díky.
Glorie.
-Smutná událost. -Tragédie.
Claire byla hodná žena.
Eriku. Co se to sakra děje s jüanem?
Bůh ví, co?
Glorie, upřímnou soustrast.
Děkuju. Byla moje dobrá kamarádka. A měla ráda orchestr.
Micheli, možná bychom tam neměli chodit.
Myslím, že je to správné.
Samozřejmě, správné. Ano, je to správná věc.
Ano, jediný způsob,
jak to ze sebe dostat.
Maestro, k té kletbě...
Nemohlo by to být psychosomatické?
Samozřejmě, že je, Micheli.
Jako všechno.
Já, ty, hudba, to, jak vnímáme okolí.
Je to v hlavě. Psychosomatické.
Líbí se mi pro vás pracovat.
Já vím, Micheli, já vím.
Stane se to nám všem. A už brzo.
-Smrt? -V podstatě jo, zákaz činnosti.
Snaž se brát ohledy. Leží tam mrtvá ženská.
Ona už tam není. Je to jen prázdná schránka.
Je to hrozně smutné.
Carpe diem, protože další diem už možná nebude co carpe.
Bože, je tady celá rada.
Nesmíme dopustit, že orchestr vymře.
Musíme se dohodnout.
Co kdybys šla za nimi
a upsala jim duši?
Ahoj, Nino.
Jsem překvapený, že tě tu vidím.
Hodnotím protistranu. Tam sedí Darth. A mladý Luke.
Otázkou je, jestli se přidá na temnou stranu,
nebo bude s námi.
Na schválení protinávrhu potřebujeme čtyři souhlasy rady.
Není to nemožné.
Gloria s námi soucítí. Chce to, co my.
Tak to je jedno ano.
-Víme, kde stojí Biben. -Jo, nám na krku.
Ten je jasné ne.
To máme jedno potenciální ano a jedno jasné ne.
Co Erik Winkelstrauss?
Vsadím se, že je „ano“. Je milý.
-Ty ho znáš? -Setkali jsme se.
A dal mi svoje číslo.
Zavolej mu.
Možná ti řekne, jak bude hlasovat.
Claire byla záštiplná.
Ale byla to moje nejstarší kamarádka.
Drž se, Arlene.
Teď jsi moje nejstarší kamarádka ty.
No, když už mám být v něčem nejstarší,
aspoň že v tom, že jsem tvoje kamarádka.
Dobrý den.
Dobře.
Tak jo.
Zdravím. Hledám Anu Mariu.
Jmenuju se... Rodrigo DeSousa.
Děkuju.
-Změnil ses. -Ano Marie?
Tvoji právníci říkali, že se chceš vdát?
Jo.
Jsem zaslíbená. Ale ne muži.
Chci složit svůj slib, Rodrigo,
chci všechno hodit za hlavu.
Dobře.
Nemyslíš, že to trochu přeháníš?
Pohádali jsme se, ano, ale můžeme to vyřešit.
Víš, můžeme si o tom promluvit.
Proč se všechno točí kolem tebe, mi amore?
Prostě to tak je.
Ano Marie, v Mexiku se mi stalo něco strašného.
Zamiloval ses?
Ne...
Já... Prokleli mě.
Není to to samé?
Ne, není to to samé. Teda u nás dvou ano.
Ale u normálních lidí ne.
Jde o něco jiného.
Maestro Rivera mě požádal, abych v Mexiku převzal jeho místo.
-Přijal jsi to? -Ne, nepřijal.
-Kurva! Jasně že ne! -Já vím.
Neumíš se vzdát velké scény.
Začínám se s tím smiřovat. Ano.
Ale je v tom něco víc.
Myslím, že totiž hledám svoje místo, víš?
Jo a já svoje.
Osvobodíš mě?
Podepiš to tady, na mém srdci.
Rozveď se se mnou, ať si můžu vzít toho nejvyššího.
Nejvyššího? Který ani neexistuje.
Existuje.
Dobře. Dej mi propisku. Tak fajn.
Ano Marie. Podle mě se moc unáhlujeme.
Podepiš se dole a na straně tři.
Dobře.
Moc hezky voníš.
Voníš opravdu moc hezky.
Teče ti krev!
Ano. Mám něco s uchem.
Ne. Máš něco s duší.
Proč to říkáš?
Chci, abys měl, co mám já.
Chci, aby ses oddal něčemu většímu,
většímu než jsi ty.
Ne! Celou svou bytostí jsem se oddal hudbě.
Oddávám se hudbě!
Ano.
Zapomněl jsi ještě tady.
Dobře.
Dobře, fajn.
Jsou to jen papíry. Nic než papíry.
Vítejte, vážení. Děkuji, že jste přišli.
Je úžasné vidět tady tolik Claiřiných přátel.
A je úžasné vidět tady i orchestr,
jak stojí při mně. Vážím si toho. Moc vám děkuji.
Víte, Claire Pembridgeová byla milující manželka,
oddaná kamarádka.
Vždycky ve mě věřila,
i když jsem si já nevěřil.
Snažil jsem se dostát jejím vysokým nárokům,
kam se měla ubírat moje kariéra.
Zdolával jsem vrchol za vrcholem
a Claire stála hned vedle mě a dýchala řídký vzduch.
Vždycky chtěla, abych napsal úžasnou symfonii.
Ale bohužel
to byla poslední věc, kterou na tomto světě slyšela.
A teď patří jí a jenom jí.
Možná se o ni může podělit s anděly.
Pohřbena s vražednou zbraní.
-Pro tebe. -Ne.
Tohle jsou poslední housle, na které já, Ana Maria, zahraju.
Ne.
Struny jsou vyrobené z mých vlasů a střev kočky.
Ano Marie, tohle je tvoje srdce
a tohle je prodloužení tvého těla.
Tohle jsi ty, tohle je hudba.
Nemůžeš nechat hudbu vyprchat, nemůžeš se jí zbavit. Víš?
Tohle nepřijmu, ne.
No, možná si je ještě chvilku nechám.
Ano, nikdy nevíš.
Děkuju, mi amore.
Děkuju.
Hleď si svého, sestro Frederiko!
Sbohem, moje lásko.
Ano Marie, brzy se uvidíme.
Sbohem.
-Micheli. -Maestro. Jak to šlo?
Podepsal jsem ty papíry. Jsou to jen papíry.
Ale myslím, že teď se můžu zbavit té...
-Kletby? -Jo!
Tak to je super.
Do prdele! Je to mrtvý pták?
Počkat.
-Maestro? -Počkat.
Nastup do auta, honem.
-Dobře! Jedeme! -Neohlížej se.
Do prdele!
Co je?
Je to všude po netu.
Článek očerňující hudebníky.
„Jste chamtiví hudebníci, kteří žijí v okázalém přepychu.“
To je Christophe!
Parádní Porsche.
Christophe! Kdy sis pořídil Porsche?
To je auto kamarádky Wandy, ne moje.
Virgile, podívej.
Dal sis to na Instagram?
Jo, ale mám jen asi 30 sledujících.
Jak jsi mohl?
Nevím, o čem mluvíš.
Ty kecale. Prozradil jsi podmínky jednání.
Vynesl jsi i fotky?
-Museli jsme to udělat. -My?
Kdo my? Kdo ti to namluvil?
Prohráváme válku s tiskem, Glorie. Edward říkal...
Biben?
Glorie, mám tě rád...
Ale Biben je budoucnost.
Bude to drsné a ty neumíš být drsná.
Upřímnou soustrast.
Děkuju.
Upřímnou soustrast.
Claire byla...
Kecy si strč někam. Skoro jsi ji neznal.
Pošli mi raději kondolenci.
Nech mě na pokoji s mými myšlenkami.
Omlouvám se. To bylo přes čáru.
Tohle asi není vhodná chvíle,
ale prosím zvažte, že byste znovu převzal taktovku.
Váš orchestr čeká.
Miluju Newyorskou filharmonii.
Zřejmě je to jediná věc, kterou jsem kdy miloval.
Tak se vraťte. Stačí mi chvilka...
a vyklidím palubu
a kapitán se může vrátit na loď.
A stanout za kormidlem.
Edwarde, proč mě chceš tak kurevsky moc zpátky?
Protože hrajete hudbu, kterou chceme slyšet.
A navíc mi připomínáte mého tátu.
K tomu to umíte se sponzory.
A Rodrigo mi připomíná mého nevlastního bratra.
Opravdu? Byl to Mexičan?
Ne. Byl to namyšlený kokot.
Mimochodem jsem si všiml, že váš hermano
se ani neobtěžoval přijít na obřad.
Nechám vás vašim myšlenkám, maestro.
Maestro! Omlouvám se, že jsem tam chyběl.
Upřímnou soustrast, můj příteli.
Rozloučit se je to nejtěžší.
Já vím, že jsi neměl v úmyslu dirigovat mou symfonii.
Na to teď nemysli. Teď toho máš hodně...
Nemyslím na nic jiného.
Ale je s ní amen, konec, je pohřbená.
Dnes je to dvojitý pohřeb.
Potřebuju tvou smuteční řeč.
Poslouchej...
Není třetiřadá. Spíš dvou a půlřadá.
Má dobrou stavbu, dobré základy.
Architektura není špatná.
Je skvěle vystavěná.
Mistrovsky. Opravdu výtečně poskládaná.
Ale myslím, že musíš přebrodit všechno to špatné a pak...
a pak na konci čeká to dobré.
Nemám čas brodit se tím špatným.
To neříkej. Máš času, kolik se ti zlíbí.
Víš, je to zvláštní, ale to si myslela i Claire.
Kruci! Erik Winkelsteen je kus!
Strauss! Proč tě to tak šokuje?
Černé nebo zelené?
Ty s výstřihem.
Sakra, jdeš na rande s venture kapitalistou,
ať už to znamená cokoli,
aby ses z něj pokusila vytáhnout
potenciálně zásadní informaci v právní bitvě.
To je jak ze špionských filmů.
On ti napsal?
„Těším se na večer.“
Bez smajlíků?
Jako dospělý muž.
Podpatky, nebo ne?
Podpatky, samozřejmě.
Hotovo a hotovo.
Skoro. Musíme ho dostat do kolen.
Chceš můj malajsijský parfém?
A co...
Tohle?
Nelíbí se ti?
Ne! Moc se mi líbí. Jen jsou...
U tebe bych je nečekala.
Je to rodinné dědictví od Rodrigovy babičky.
Hailey Rutledgeová! Neříkáš, co si myslím, že říkáš?
Proč jsi nic neřekla?
Já ani nevím. Nějak mi to vypadlo.
Máme o čem mluvit.
-No? -No?
Jo, doufejme, že Eriku Winkelstraussovi
se budou líbit náušnice Rodrigovy babičky.
-Díky. -Děkuju.
Má nožičky?
Dlouhé nožičky.
Já o víně vůbec nic nevím...
Já taky ne. Ale prý je dobré, když má nožičky.
To by se dalo říct o většině věcí.
Kromě hadů.
-To bylo zlé. -Jenom trochu.
Omlouvám se.
To nic.
Jsem rád, že jsi zavolala.
Chtěl jsem s tebou mluvit v kostele.
Nevěděl jsem, jak moc se nesluší flirtovat na pohřbu.
Po prvním pondělí v září je to nepřípustné,
ale předtím se to dá.
Dobře.
Víš, na co pořád myslím
od té Gloriiny akce pro sponzory?
-Na co? -Na španělštinu.
Musím se ji naučit.
Proč?
Abych mohl všechny okouzlit,
jako to udělal Rodrigo.
-Jo. Umí být okouzlující. -Jo.
Jak ses vůbec měla v Mexiku?
Odkud víš, že jsem tam byla?
Jsem přece v radě. Mám špehy všude.
Úplně všude.
Pátého jste byli v Argentině, sedmého v Uruguayi, Venezuele, Chile.
Znám každý krok orchestru za poslední měsíc.
Protože je to na stránkách filharmonie.
Stačí se tam přihlásit. Je to fakt dobré.
Sakra! Panebože, moc se omlouvám!
Hailey, nejsem politý.
Promiň.
To nic.
Jsem rád, že děláš první krok.
Většinou totiž víno rozlévám já.
-Moc děkuju. -Díky. Dokonalé načasování.
Můžu aspoň přispět na spropitné?
-Je to pravda? -Co?
Hudebníci vyrůstají v domě,
kde se všude válí hudební nástroje.
Ne, pravda je to,
že většina hudebníků vyrůstá v naprosté osamělosti
a vůbec nepozná zábavu.
Dá se říct, že profesionální hobojistka
a počítačový maniak mají společného
víc, než bys řekla.
Dává to smysl.
Vypili jsme víno s nožičkami.
Teď a... jo.
Dobře jsem se bavila.
Já taky.
Hele, tohle bude dost nečekané,
ale příští měsíc jedu s kamarády lyžovat do Montany.
Chtěl bych tě tam vzít.
Jdu na to moc zhurta?
Ne, ráda bych, ale...
jsem náhradnice ve filharmonii.
Jsem jako záchranářka a musím zachraňovat hoboj.
Takže nemůžu.
Co?
Nic, já jen, že možná nakonec budeš mít volný čas.
Jak to myslíš?
Promiň, nechtěl jsem na rande mluvit o práci.
Možná jsi tušila, že to přijde, ne?
Jo. Nemluvme o práci.
Možná radši nemluvme vůbec.
Jo!
Dnes večer je opravdu krásně, že?
Co kdybychom...
Kreativní dohled Tereza Němcová e?