MOZART I JUNGLEN
Bravo!
Jeg ser, du har arbejdet på din molto sul ponticello.
Og jeg ser, du har arbejdet på nogle cupcakes.
Warren, dit spil er endnu mere forfinet
end sidst, jeg så dig.
Tak. Jeg har fokuseret på min teknik med buen.
Det ser man. Og Dee Dee,
du spiller som en skægget tsunami.
Jeg har en del ukontrolleret vrede.
Bob. Hvordan holder du dig så godt? Du ser fantastisk ud denne sæson.
Hundrede mavebøjninger om dagen.
Sådan opnår man det.
Folk skal ikke have det for godt med sig selv.
Undskyld, maestro.
Mine herrer, jeg tager alt, jeg lige sagde, tilbage.
Men må jeg sige dig en ting, herre,
din præstation i aften var pragtfuld.
Tak, Andrew.
Jeg er glad for,
du giver dette gamle fartøj et frisk lag maling.
-Du ved, hvordan det er. Jeg mener... -Ja.
Da jeg sagde nej til Helsinki...
Flot koncert, alle sammen.
-Maestro. -Michel, hvad...
-Dine yndlings. -Hvad? Nej.
Jeg forstår ikke, hvad du laver.
-Jeg kan ikke lide småkager. -De ser lækre ud.
Må jeg?
-Værsgo. -Jeg...
Jeg håber ikke, de er blevet kolde.
-De er virkelig gode. -Er de?
-Du ved ikke, hvad du går glip af. -Måske. Men det gør ikke noget.
Jeg laver noget pilatos i stedet.
Bare for at løsne lidt op.
Farvel, Andrew. Mange tak. Ciao.
-Hvorfor pilatos? -Jeg er ikke...
-Hej. -Hej med dig.
-Hailey Rutledge, ikke sandt? -Jo.
-Mit navn er Andrew Walsh. -Det ved jeg.
Jeg har faktisk en piratkopi
af dig, hvor du spiller Bachs Cellosuiter i Dresden.
Ja, den koncert husker jeg.
Og østtyskerne med deres fetich for originaler.
-Ja. -Tror du, jeg kunne
få den optagelse at høre en dag?
Ja. Jeg kunne sikkert få den frem til dig, så...
-Hej. -Hej.
Det tror jeg gerne.
-Cynth. -Andrew.
Dejligt at se dig. Du ser drøngodt ud.
Se dig lige.
Det er alt for længe siden. Er det tre år?
Jeg tror, vi så hinanden sidste november.
Det er under alle omstændigheder dejligt at spille med dig igen.
Jeg var ved at introducere mig selv for Hailey.
Det viser sig, at hendes billede er på plakaten udenfor.
Hun lader til at være New York Symfoniorkesters nye ansigt.
Nej. Den har de bare lavet,
så de ikke behøvede at betale for billeder.
Det var smart. En smuk pige, der er vild med Bach.
Det ved, hvad de laver.
Den pr-afdeling gør det hele meget mere sexet.
Sådan ville de nok ikke beskrive det.
Det her er måske lidt for direkte,
men har en af jer lyst til at se Lang Lang spille i aften?
-Cyn, for gamle dages skyld? -Jeg kan ikke.
Okay. Hailey, for fremtidens skyld?
Det lyder fantastisk. Men...
Jeg skal ned og hilse på nogle desperate bidragydere
nede ad denne gang.
"Sjostakovitj." Det er et sjovt ord.
Det tager kun 15 minutter.
Så hvis du vil med, og det burde du,
det bliver sjovt.
ANDREW WALSH - DIRIGENT RODRIGO NEW YORK SYMFONIORKESTER
Hun ser godt ud.
Vi fødes,
vi beslutter os for at blive musikere,
vi tager et instrument, og så vokser vi op, og ender som...
-Hun er virkelig smuk. -Ja.
Meget smuk.
Jeg har købt toiletpapir hjem til.
Godt.
Skal du til arrangementet med bidragyderne?
Nej, jeg har været til fire i denne uge.
Jeg tager ind og ser en sen filmforestilling.
-Godt. Ja. -Får tømt hovedet lidt.
Hvad med dig?
Nej, jeg... Det ved jeg ikke.
Det er en af de dage, du ved? Vi ses derhjemme.
-Okay. -Okay.
Du skal vide,
at der er ekstra toiletpapir under vasken.
Okay.
Der står en mand, der kunne bruge et lift.
-Hej, maestro. -Kom.
-Du ved... -Jeg lover,
jeg ikke nævner min symfoni. På spejderære.
Hvor gør vi af cyklen?
To maestroer på bagsædet af en limo.
Det lyder som starten på en episk joke.
-Andrew. -Mange tak, fru Blonsters.
Det er velgørere som jer, der giver min musik et hjem.
-Det er jeres dedikation... -Undskyld,
men denne mand skal til en fotografering med det samme.
Frøken Rutledge, jeg troede, jeg havde sagt, du aldrig må forstyrre mig,
når jeg er sammen med mere end én smuk kvinde.
Ja, men det er en nød-fotografering, så...
-Ja. -Nødsituation.
Undskyld mig, fru Blonsters.
-Skal vi? -Selvfølgelig.
-Bonsoir. -Farvel.
Hvad skal Lang Lang spille?
Det vil overraske dig.
-Hvad så, kammerat? -Hvad så? Andrew, mand!
Det er længe siden. Hvordan går det?
-Det går godt. -Godt.
-Hvordan gik det i aften? Er alt okay? -Fantastisk.
Hvordan har min ven Rodrigo det?
Det kører for ham. Han laver hele maskineriet om.
Det er mig en fornøjelse at introducere støttepillen i hele foretagendet,
Hailey Rutledge, en fantastisk oboist.
-En fornøjelse. -I lige måde.
Det må være vildt blandt træblæserne,
nu hvor Betty Cragdale er kommet til skade, ikke?
-Det er det. Men... -Hej! Mannie!
-Niveauet er for lavt. -Flot spillet!
Hvordan går det? Godt at se dig.
-Du ser godt ud. -Hej. En fornøjelse.
-Er det Emanuel Ax? -Det kan du tro.
Jeg skal lige spille sidste point, okay?
Ja. Gør det af med ham.
-Det er fedt, ikke? -Jo.
Jeg har det, som om jeg er i himlen.
Prosciutto og yoghurt?
Man kan ikke kun leve af saltet kød og fermenteret mælk.
Jeg er skrupsulten efter at have modtaget dette.
Prøv at se.
-Jeg troede ikke, vi skulle... -Nej, du misforstår.
Det er ikke min symfoni. Nej.
Hvis dette var en fuga, så ville det være en fortvivlelsens fuga.
Komponeret af min kone og orkestreret af hendes advokat.
Det er mine skilsmissepapirer, som jeg har modtaget i aften.
-Hold da op. -Bitter Sweet Symphony.
Underskrevet, The Verve.
Touché, maestro.
Ved du hvad? Lad os gribe aftenen.
En ny Tommy Pembridge til en ny æra.
Jeg er jo på vandvognen, som du ved.
Vi kunne sidde med benene ud over kanten,
-trække mig gennem sølet! -Lad flasken stå. Giv den til mig!
-Hvad siger du til det? -Nej. Giv mig flasken!
Kig mig i øjnene.
Du har ikke brug for det. Det er gift. Okay?
-Det er gift for dig. -Gud.
Vi har ikke brug for det, okay?
Nej, vi har ikke brug for det.
Jøsses.
Godt reddet.
Du er i sandhed min hermano.
Det er det, hermanos er til for. Det giver sig selv.
Hvis du vil have benene hængende, hvis du vil gribe nuet,
så kan vi lige så godt lære at træde på hinandens hænder,
glemme vores navne og se ned i dybet,
se ned i afgrunden.
Kom. Jeg har noget her.
Jeg fik det af en ven fra Fort Lee i New Jersey.
-Det lugter af lort. -Det ved jeg godt.
-Hvad er det? -De sagde, det er harpiks
med svampe og en form for frøgift.
Kan man ryge det?
Jeg tror, man skal gøre det som et ritual.
Det skal behandles med respekt og...
Vi kunne bare spise det og se, hvad der sker.
-Lad os spise det. -Ja.
Hold da op! Ja!
Du er helt sikkert på vej frem.
-Tak. -Bravo.
-Tak. -Fantastisk.
Hvor kom vi fra?
Fra en kvindes synspunkt bør jeg så ringe til hende?
Tror du, det er det, hun ønsker?
Eller lyder det,
-som om hun... -Det ved jeg ikke. Derfor...
Okay.
Det er kompliceret. Du burde bare følge dit instinkt.
Du er en sød fyr.
Det ville være tosset af hende, ikke at ville være sammen med dig.
Ja.
Ja, altså, hvad ved jeg.
Strike!
Lang Lang.
Joshua Bell? Hvad gør du her?
Nu skal du høre.
Jeg lagde mærke til, at du lavede en fejl.
Kan du se denne linje? Den må du ikke overtræde.
-Helt ærligt. -Du burde diskvalificeres.
Josh, stadig hr. Konkurrencemenneske.
Er det Josh Bell?
Han foretrækker vist "Joshua."
Hvorfor tager du dig af så lidt?
Så lidt gør en stor forskel.
-Det kan ske. -På et klaver, ja.
Man behøver ingenting gøre. Det er som at skrive, ikke?
Men på en violin betyder en millimeter, du ved,
forskellen mellem et F og et fis.
-Seriøst? -Og at dirigere, det er som...
Hvad sker der, hvis du rammer en millimeter forbi?
Helt ærligt. Vi hygger os bare.
Glem det. Jeg vil bare... Jeg vil ikke... Jeg laver bare sjov.
Nogle mennesker tror, at for at spille godt på klaver,
skal man holde sine fingre smidige.
Men det passer ikke. Det er fødderne.
Horowitz plejede at sige:
"Hvis mine fødder ikke går, så løber mine fingre ikke."
Og han var en ret formidabel pianist.
Det har ikke hjulpet indtil nu.
Jeg tror ikke, det virker.
Jeg kan intet mærke.
Måske er jeg tolerant over for det.
På grund af et hårdt liv,
eller måske er det bare mit gode, gamle engelske blod.
Mine forfædre kan spores tilbage
til Slaget ved Hastings i 1066.
-Sæt dig ned. -Tak.
Jeg har en leg, vi legede, da jeg var barn.
Jeg siger et navn, et tema, et eller andet. Et billede.
John Cage leger den leg.
-Kan vi begynde? -Ja.
Ingen dirigentstok. Otte sekunder.
Ingen dirigentstok, for den har jeg ikke brug for. Jeg bruger fingeren.
-Godt. -Kan du lide det?
-Ja. -Okay.
-Mareridt. -Dem har jeg det fint med.
-Godt. -Jeg kan lide dem.
De ser ind i mine øjne, jeg ser ind i deres øjne.
-Godt. -De blinker ikke.
-Ti sekunder. Træning. -Ingen interesse.
Træning, gå.
På hvilket tidspunkt blev du voksen?
Da jeg blev født.
Hvad med din far?
Ja. Han er et konkurrencemenneske indenfor musik.
-Du ved? -Ja.
Han dirigerede mambo, du ved?
Vidunderligt.
Du skal lære mig beskidte ord på spansk.
Som "knep dig selv,"
eller "knep din mor," eller sådan noget.
Hvad med dig?
Min mor var virkelig sød.
Ja.
Hvad?
Så jeg kunne sige det til nogen, og så ville de...
De vil slå dig ihjel, hvis du siger det.
-Hvorfor? -Fordi det betyder:
"Jeg skider på din døde familie."
Det har jeg ikke bedt om.
Det ved jeg godt. Det er som "knep dig selv" bare hårdere...
-Du ville havet et hårdere... -Det er langt værre og...
-Det er meget hårdt. -Det var chokerende.
Det ved jeg godt.
Min mor kunne ikke lide mig.
Det var som en kniv i maven.
Døden.
Den tænker jeg på hele tiden.
Undtagen
når jeg ved, at noget er ved at dø.
Som en koncert.
-Rodrigo, du skal vide... -Rodrigo, du skal vide...
-Du ved, du er... -Du ved, du er...
-...et fantastisk menneske. -...et fantastisk menneske.
-Det er du. -Det er du.
-Og jeg må sige, -Og jeg må sige,
-ganske ærligt, -ganske ærligt,
-at jeg elsker dig. -at jeg elsker dig.
-Fra en mand til en anden mand. -Fra en mand til en anden mand.
-Jeg tror, du følger mig. Ja. -Jeg tror, du følger mig. Ja.
-Du gør det endda... -Du gør det endda...
-...med engelsk accent. -...med engelsk accent.
Vandt jeg legen?
Kan jeg hjælpe dig?
Ja.
Må jeg blive skrevet på?
-Ja, hvad hedder du? -Okay.
Gloria Antoinette.
Det kilder.
Min frihåndstegning er ikke så god,
så det hjælper, hvis du sidder stille.
Det er afslappende.
Voilà.
Et mesterværk.
Lad mig tage et billede. Vend dig mod mig.
Lalos cellokoncert @ August Koncertsal
-Hej. -Hej.
-Vækkede jeg dig? -Ja, men det var dejligt.
Godt.
Vis mig, hvad du kan. Kom her.
-Tag buen. Sæt dig. -Okay.
Lige her. Den skal stå mellem dine ben.
Okay.
Du spiller, så bruger jeg fingrene.
Det burde være let, ikke?
Så let.
Fint, langt træk med buen. Sådan.
Flot. Det skulle vi have optaget.
Ja, ikke?
Hvordan er det at være dig? Så ung, talentfuld og smuk?
Det føles, som om du kan gøre hvad som helst.
-Ja. -Men det må være sært,
at du allerede har opnået det, du ville,
-i så ung en alder som... -Seksogtyve.
-Seksogtyve? Det er chokerende. -Ja.
Jeg planlægger min næste midtlivskrise til næste sommer.
Jeg vil være på forkant med tingene.
Godt. Børnebørn som 30-årig?
Og blodfortyndere og tykkere hår...
Bare rolig, jeg har det hele på badeværelset.
En flad champagne, er det ikke lækkert?
Jo.
Men ærlig talt, jeg ved ikke, hvordan du gør det.
En del af et stort orkester med regler og bureaukrati
og de samme mennesker hver dag...
Jeg er elsker mine kolleger.
Det forstår jeg godt, men det er... Hvor er det...
Hvor er passionen?
Det handler altid om at tjene en andens kreative vision.
Det er ikke nødvendigvis sandt.
Men hvor er din? Hvornår kommer Hailey i forreste række?
Ja. Jeg har passion.
Jeg har masser af passion.
Det ved jeg.
Jeg ved det, og jeg forstår det.
For at være ærlig, måske hvis jeg havde gjort det,
ville tingene have været bedre.
Du ved, der er...
Der er en anderledes Andrew Walsh derude,
hvis liv blev komponeret på en helt anden måde,
og sommetider
tænker jeg på ham.
-Hej, Pavel, hvordan går det? -Hej.
Jeg har en absint med is i tjekkisk stil til dig.
Tak, Sophie. Du ser for øvrigt godt ud.
-Tak i lige måde. -Lad mig præsentere Gloria Antoinette.
Undskyld. Må jeg få et D, tak?
Okay. Undskyld, jeg...
Jeg skal bruge min tone.
Kom så.
Din stemme er så smuk.
Dette er det sidste sted,
jeg ville have troet, jeg skulle møde nogen, der kender mig.
Jeg bor tæt på.
Det er min lokale bar, og jeg elsker åben mikrofon.
Jeg er omgivet af professionelle hele dagen,
det får mig til at slappe af at være blandt amatører.
De søger stadig.
Frøken Antoinette, sig mig så.
Hvad laver du her?
Jeg søger vel.
Tak.
Sidste udkald til bussen til JFK.
Sidste udkald til JFK.
Med al respekt, maestro, vi kan ikke tage til Sydamerika uden dig.
Vent. respekt, maestro, vi kan ikke tage til Sydamerika uden dig.