Jag ser inget. Vad är klockan?
-Vad är det här? -Min knytnäve, bort från den.
-Sluta. -Var tyst. De kommer. Ner.
Jag insåg att jag aldrig ens varit i din lägenhet förut.
Jag gav honom dricks i fel valuta.
Överraskning!
-Välkommen hem. -Till din lägenhet!
Jag måste varna dig, jag luktar hemskt.
Herregud! Du luktar verkligen hemskt.
-Vilken fin lägenhet. -Tack. Ja, de bor alla här.
-Fint att se dig. -Jag är Bradford.
-Hej, jag heter Bradford. -Det här är Sherisa.
Sherisa. Hur är det?
Jag har drömt om den duschen i sex veckor.
Ja. Vi tog hem typ ett ton av instrument.
Sen när använder du parfym?
Sen Kuala Lumpur.
Bradford gillar det. Jag köpte en åt dig.
-Alex kanske gillar den. -Menar du inte Rodrigo?
Hailey. Jag föll nästan i en vulkan två gånger.
Jag åt maneter varje dag till frukost, lunch och middag.
Om jag har lärt mig nåt, så är det att det inte finns tid för skitsnack.
Tänker du berätta vad som pågick där inne,
eller måste jag göra det?
-Kanske du borde göra det. -Okej. Visst.
Ett, du måste ge Rodrigo en ny assistent.
Jag har försökt. Men han avvisar alla.
Gör han? Eller gör du?
Två, du måste reda ut vad du ska göra med Alex.
Han är en så bra kille.
Min pappa är en bra kille. Egentligen är min pappa en skitstövel.
-Tre... -Hur smakar maneter?
Det är segt.
Tre. Jag minns inte vad tre var.
Jag är så glad att du är hemma.
Den här är min bebis.
-Den är rätt cool. -Slå så försiktigt du kan.
Inget ger resonans som noshörningsförhud.
-Är det sant? -Nej, jag bara skojar.
Men det är hud från nåt slags kadaver.
Du anar inte hur jag fick den igenom tullen.
Jag vet inte om du hört det, men
Elizabeth bjöd in mig att flytta in hos er.
Coolt. Hailey låter mig ha min tandborste här.
Så du hade tur.
Vad använder du för tandborste?
Vad...
-En vanlig. -Skaffa en elektrisk, okej?
Jag lovar, det är en helt annan nivå.
Skaffa en Waterpik också,
om du verkligen vill få din mun att reagera.
Ursäkta. Försök att alltid kupa den underifrån.
För den kan inte stå stadigt med bara tre horn.
Det jag menar är
att man kan välja vad man vill se.
Det är upp till dig.
Som nu. Vad är det du ser?
Jag ser Mike göra gästerna riktigt obekväma.
Jag ser en energisk ung man full av potential
som lever och andas musik varje dag.
Framträdandet i går kväll var inte illa.
Men det var inte heller inte inte illa.
-Förstår ni vad jag menar? -Ja.
Vi går sidledes.
Man kan inte flyga till månen så här.
Nej. Okej? Inga fler distraktioner.
Inte här.
Jag förväntar mig att ni alla
lämnar era liv i omklädningsrummen,
tillsammans med era jeans
och kommer hit och uppträder som om det var ert livs sista uppträdande.
Och nästa gång som jag kommer in i den här byggnaden
och jag ser en advokat som går runt på scenen...
Okej? Repetitionen är inställd.
Bara så där.
Och nästa gång jag kommer in och går upp på podiet
och måste vänta på er
att bli klara med ert småprat...
Okej? Då ställs repetitionen in.
Och nästa gång mobilen ringer under ett framförande...
Då vill jag att ni svarar och säger:
"Hej, ja det är jag. Vet du vad,
"jag är mitt uppe i ett framförande och jag ska packa ihop mina grejer,
"för vet du vad? Jag ska lämna orkestern,
"för jag är inte längre en medlem i den här orkestern,
"för jag är inte välkommen längre, eftersom repetitionen blev inställd."
Och softbollen. Den är över.
Den är slut. Ingen mer softboll.
-Va? -Säsongen är över. Ja, den är över.
Nu sätter vi igång.
Maestro, jag behöver din hjälp med en sak. Det är viktigt.
Vad är det, Gloria?
Jag har precis pratat med välgöraren
som så snällt lånade oss din lägenhet,
och vars dotter Sarabelle, du precis har avskedat.
Han hotar att vräka dig.
-Varför det? -Säg det.
Nej.
Gloria, jag fick höra att jag skulle skapa ett hem.
Jag har sett dig och henne och jag beundrar dig.
Du är ute på tunn is och jag föreslår att du räddar dig själv,
innan den går sönder och vi båda faller igenom.
Isen känns stark.
Och nu hör jag inte dig, för jag lyssnar på
Igor Fjodorovitj Stravinskij.
Han älskade säkert också att åka skridskor.
Ryssar, du vet? Pavel!
Miss Windsor, är det nåt problem med golvet?
Nej. Det är absolut perfekt, Pavel.
Tack.
-Nå? -Nå, vadå?
Winslow, för Guds skull, en penny för dina tankar.
Det är under arbete. Vad vill du att jag ska säga?
Jag har jobbat på den i decennier.
Kom igen, ett pågående arbete?
Ett pågående arbete. Det är goda nyheter.
Jag avundas dig. Allt är ännu ditt.
Ingen har sett den. Ingen har hört den. Det är din egen privata symfoni.
-Och nu kan du ha roligt med den. -Ha roligt! Du förstår inte.
Vad är det jag inte förstår?
-Jag har gjort arrangemang. -Vad för slags arrangemang?
Den har premiär i Belarus om två månader.
Gratulerar. Det är hemska nyheter.
Men du kan ställa in den. Säg att du är sjuk.
Var inte löjlig. Det är om flera månader.
-"Säg att du är sjuk." -Den är inte nyskapande.
Ursäkta? Inte nyskapande?
Du sa precis att den har potential!
Ja. Men...
Låter det bekant?
Det borde det göra. Jag skrev den.
Jag visste inte
att Gustav Mahler hade en lya i New York.
Och det här.
Det är Debussy.
Det är vad som händer med alla dirigenter.
Du har hängett ditt liv
till att tolka den vackraste musiken som nånsin skapats.
Det är bara naturligt att det som går in måste ut.
Det räcker. Kom igen!
På väg. Kom igen!
-Kom igen! -Jag är kittlig! Jag får lätt blåmärken.
Ta dina saker, kom igen.
Ut. Kom igen.
Det plågar mig att kasta ut dig från mitt hem, men jag måste.
Du är ett pianogeni.
Men nu är du gammal och negativ.
Och dina öron är som två små antika fladdermusgrottor.
Så gör mig en tjänst.
Ta på dina gummihandskar och ta dig i röven.
Var är han?
Mr Biben önskar att han var här,
men kunde inte boka om ett sista-minutenmöte i Moskva.
Han bad mig att representera honom och att be om ursäkt.
"Jag är ledsen."
Det är mycket ovanligt, men knappast förvånande när det gäller Biben.
Ska jag börja?
"Gloria, förlåt att jag inte är här. Du är vacker, förresten."
Hur vet han det?
Han anade att du skulle fråga det, så han säger:
"För att du alltid är vacker."
Nu blir det affärer.
"Jag är stolt över att vara en hängiven välgörare
"som stöder New Yorks symfoniorkester.
"Men jag och mina nära vänner i styrelsen
"kommer att fördröja våra donationer till nästa kvartal."
Det sabbar verkligen våra inkomster, Sharon.
Biben, du är en lömsk man.
Alla kommitténs räkenskaper visar att vi ligger på minus.
Det hjälper vårt inflytande i förhandlingarna.
Det är smart.
-Hailey. -Hej.
-Du ville träffa mig? -Ja, kom in.
Edward... jag menar, Sharon, skulle precis gå.
Har jag gjort nåt fel?
Nej, tvärtom.
-Är det jag? -Ja, är det inte fantastiskt?
Vi gör ett försök att nå en yngre publik.
För dem är symfonin bara blått hår och hostpastiller...
-Hon fattar. -...och malbollar.
Vår fokusgrupp älskar det här.
Det får mig att vilja lägga ut ett InstaPic.
Är det rätt?
Hailey, vi vill gärna använda den här bilden i vår kampanj.
Givetvis med ditt tillstånd.
-Vad är det? Tunghäfta? -Va?
-Tunghäfta?
-Ursäkta? -Har du fått tunghäfta?
Nej, det är bara det att jag är ju bara vikarie, så jag är inte...
Men du är en del av laget.
Okej.
Jag lämnar in det här till kontoret
och låter dem veta att de kan börja trycka upp den.
-Coolt. -En sak till.
Jag vill gärna att du kommer till unga välgörares eventet
imorgon kväll. Det är en lämplig tidpunkt.
Och vi vill verkligen ha med oss ungt, fräscht blod.
Tack så mycket.
Men jag har planer för imorgon kväll, så jag...
Jag kan ställa in dem.
Det uppskattar vi.
Hailey Rutledge, välkommen till laget.
SKILSMÄSSOFÖRHANDLINGAR
DU ÄR HÄRMED KALLAD
Maestro?
Hailey! Tack så mycket.
-Varsågod. -Jag kan knappt... Vaken.
-Den här jäkla skilsmässan. -Ja.
Jag har så många ärenden till dig.
Jag tror att jag har hittat en riktigt bra assistent.
Jaså?
Det är ju bra. Utmärkt.
Vi bokar in intervjun till efter Latinamerika-turneringen.
Jag föredrar att vi gör det nu.
Det är inte bra att jag byter nu.
Det är bra för mig.
Okej. När kan hon börja?
Han kan börja genast.
För han är här. Mike.
Maestro. Vilken ära.
Va?
Jag heter Michael. Mike.
-Mike? -Mike.
Mike?
Jag tror att ni passar bra ihop.
Nej, mina jeans passar bra.
Vad får dig att tro att du kan ersätta Hailey Rutledge?
Hailey har förklarat allt för mig i detalj.
Och jag känner mig självsäker och jag var...
Jag förstår.
Hailey har alltid tagit hand om mig.
Hon har hållit mitt liv i rätt tonart.
Om det till exempel gällde att gräva fram gamla noter,
eller att förklara ett skämt som jag inte förstod så bra.
Säg mig Michel,
kan du laga en mate som är hälften så god som den här?
Du har rätt, maestro. Ingen kan ersätta Hailey.
Men för vad det är värt, är den maten mitt verk.
Så, Einojuhani Rautavaara
och Jean Sibelius är födda i samma land, eller hur?
Finland.
Det var enkelt.
Okej.
Toscanini, innan han blev dirigent,
vad spelade han för instrument?
-Cello. -Sa du det till honom?
-Nej. -Nej. Är du säker?
-Ja. Jag är säker. -Okej.
Vilken kompositör drevs till en religiös livsstil efter att påven
nekade hans älskare tillstånd att gifta sig med honom?
Hailey.
-Imponerande. -Tack.
Om det inte är nåt annat, så går jag.
Ja, Hailey, det är inget annat,
förutom att säga tack.
Tack.
-Hej då, Mike. -Hej då, Hailey.
Michel.
-Jag tyckte så synd om Christophe. -Vad tror du...
-Så förödmjukande. -...kröp upp i Rodrigos arsle?
Så ska vi inte prata om vår maestro.
Och ingen mer softboll? Vad är det för skit?
-Mår du bra? -Ja.
Se till att du får med allt det här.
Lugn, Bob. Hailey är ingen spion.
Hon är här för att jag bad om hjälp.
Bara så att ni alla vet jobbar jag inte längre för maestro.
Är ni redo att beställa?
Ja. Två stora ost, en Ultimate Veggie.
Jag är allergisk mot paprika.
Jag vill ha några bitar paprika.
-Lägg till en liten paprika. -Nej, jag vill ha en stor.
Okej, allihop, jag kallar mötet till ordning.
Vi hörde från ledningen.
De förkastade våra krav och de håller fast vid nedskärningarna.
Vi begärde för mycket. Jag är inte förvånad.
Hur kan de fortsätta ropa "fattig"
när varje föreställning har varit slutsåld sen Rodrigo kom hit?
De säger att insamlingarna har minskat.
Vår publik håller på att dö ut.
Vi borde ta vad vi kan få.
Och jag tyckte att hockeyspelarna var löjliga.
Ingen här är löjlig.
De spottade i ert ansikte och ni lyssnar på deras orsak till det.
Det här är en förhandling
och jag tror ännu att vi kan jobba med Gloria Windsor.
Och om ni inte kan det? Tänk om hon inte ens har kontrollen.
Det finns sju medlemmar i kommittén.
Tre av dem togs in av Edward Biben.
Kan ni jobba med honom?
Han skär upp företag som sitt yrke.
Och du tror att han bryr sig om ditt huslån, Warren?
Eller sjukvård, Dee Dee?
Jag vet vad han bryr sig om.
Sin image.
Jag rekommenderar att vi hittar nåt om honom att ge till pressen.
Vi är New Yorks symfoniorkester. Vi måste behålla vår värdighet.
Du kan behålla din värdighet,
men du får inte behålla din pensionsplan.
Ingen vill ha strejk.
Ingen vill bli överkörd av en lastbil, men det blir ni snart.
Nina, får jag prata privat med dig?
Visst.
Nina, jag uppskattar
att du kommer in här med så stort självförtroende.
Men vi vill inte fjärma de musiker
-som är lite mer i skymundan. -Absolut.
Jag jobbar för dig och musikerna, Cynthia.
Jag ger er bara fördelen av min erfarenhet.
Bra, tack.
Om jag får säga en sak,
jag vet inte om det är cellon eller kindbenen,
men jag tycker att du är
en av de sexigaste kvinnor jag har träffat på länge
och det gör det otroligt svårt för mig att koncentrera mig.
Okej, jag...
Jisses. Rodnar du?
Du kan inte bli sexigare. Jag blev precis jättehungrig.
Har alla det bra? Jag hoppas ni gillar festen.
Annars kan ni ljuga.
Jag öppnar inte ofta mina dörrar.
Men den här kvällen för unga välgörare är speciell för mig.
Om tio år
blir New Yorks symfoniorkester 150 år,
ungefär lika gammal som de flesta av våra välgörare.
Ta en snabb titt i rummet.
Ni har alla nåt gemensamt med varandra.
Kan du gissa vad det är? Förutom pengar.
Ni älskar musik.
Musiken behöver er, unga välgörare,
för att se till att den lever in i framtiden.
Låt oss tillsammans föreställa oss hur framtiden kan se ut.
Kom.
Vi har en överraskning.
En ny symfonihall. Modern, akustiskt perfekt.
Ett budskap till den klassiska musikvärlden
att New Yorks symfoniorkester är framtiden.
Och nu mannen som ska ta oss dit,
er maestro, Rodrigo DeSousa.
Tack. Tack så mycket, Gloria.
Tack så mycket.
Jag gillar det. Mycket fint. Jag tror att det kommer att bli toppen.
Jag vill säga nåt allvarligt nu.
Och för att jag ska kunna göra det
kan jag inte säga det på engelska språket.
Jag är långt hemifrån.
Det blir ensamt ibland.
Jag har ingen familj här.
Det har varit svårt att få äkta vänner.
Men ibland när jag höjer min taktpinne
och skapar musik med mina medmusikanter...
Då tänker jag att jag kanske har en familj.
Att jag en dag kan kalla det här för mitt hem...
Kanske.
Det får tiden utvisa.
Det är nog. Tack. Gracias.
Tack så mycket. Jag hoppas att nån förstod.
Talar du spanska?
Nej, men jag tror att jag förstod andemeningen.
Ja, samma här.
-Me llamo Erik Winkelstrauss. -Hailey Rutledge.
Jag var tvungen att...
Jag ser att ni har träffats.
Hailey är en talangfull ung kvinna som spelar oboe så vackert.
Erik är en mycket generös välgörare som spelar vackert på aktiemarknaden.
-Ursäkta att jag stör. -Okej.
Det verkar så jobbigt.
Jag tror att han där försöker fånga din uppmärksamhet.
-Ursäkta, ett ögonblick. -Ja.
Jag är så ledsen! Jag visste inte att du skulle vara här.
-Det gör inget. -Du ser fin ut.
I matmemot skrev du att skaldjur var okej,
men den här har koriander och avokado...
Jag tror att välgörarna känner sig futuristiska,
-eller hur? -Ja.
Nästa som jag vill att du träffar, mrs Barbara Silverman, hon är...
Jag har träffat alla, jag har...
Hej, Gloria. Den här byggnaden smakar skit.
Jag ska säga det till arkitekten.
Gör det. Och ett gott råd.
En fin sak med framtiden,
är att ingen vet hur den kommer att bli.
Bäst jag pratar med honom. God natt.
God natt, Gloria.
Varför pratar du inte längre med mig, Chao?
Ingenting. Inte ens hej.
Ingenting, Chao. Nu får det vara nog.
Maestro, låt mig bjuda på en drink.
I den öppna baren.
Men inte som din assistent. Som din vän.
Och som andre vikarierande oboespelare.
Nej, Hailey. Det här är inte Acapulco.
Okej.
Vissa av oss måste öva, andra inte.
Jag antar att han är en upptagen man.
Förlåt att det tog så lång tid,
men jag tror att du blir glad över det jag har plockat ut.
Jag är inte hungrig, Michel.
Kom. Ta min halsduk.
-Okej. -Okej.
Cyklar du alltid så fort?
Om jag tappar bort dig, sms:a en mötesplats.
Vad heter du?
Det säger jag sen.
Får jag säga en sak av kärlek och hängivenhet?
Ja.
Du är en kvinna.
Va?
Ni är lika, men du är bättre.
Jag vet inte, jag vill bli som du när jag vuxit upp.
-Hur är det med Bradford? -Han är fantastisk.
-Lizzie. -Hailey.
-Lizzie. -Vadå?
Vad vill du att jag ska säga? Vi läste noveller för varandra
medan vi väntade på att tåget skulle bli fixat.
Jag kräktes framför honom och han brydde sig inte. Han gillar mig.
Jag är så ledsen för den här röran.
-Vilken röra? -Den här!
-Du gjorde det. -Nej. Sluta.
Okej.
-Ta av den. Bara ta av den. -Ja.
Okej.
Rodrigo... Bara ta av den. -Ja.