Mișto, au venit fotografiile.
- De la ședința foto? - Da, uite!
Vreau să văd.
Bine, poftim.
Fundul tău arată uimitor.
Unde e restul?
Cred că ăla e nasul meu. Sau numai vârful.
Parcă era o reclamă la spray de corp.
Mai degrabă la unul de fund.
Corect.
- Cam siropoase. - Da.
Foarte siropoase. E un început.
„Un început”? O să devii mare model acum?
Ei bine...
Nu un super-model. Nu-mi fac iluzii,
dar, nu știu,
poate actorie sau ceva?
Dar nu dans.
Te uiți la mine de parcă ți-am zis că mănânc carne de balenă.
Nu, sunt... Vorbești serios?
Da. Adică...
M-am săturat să mor de foame și fac bășici tot timpul,
și să fiu mereu îngrijorat că-mi scrântesc glezna.
Modelele nu se înfometează?
Nu spun asta.
Vreau să iau o pauză, să mă întreb
ce vreau să fac în viață.
Și tu ar trebui s-o faci.
Poftim?
Nu te judec, dar ce faci?
Faci ceaiuri și te duci în excursii cu șeful.
Chiar crezi că ești mai aproape de orchestră?
Încerc.
E bine, dar nu asta spun.
Ideea e că poate nu e sfârșitul lumii
dacă nu facem ce voiam să facem la cinci ani.
Poate nu pentru tine.
Mă duc la muncă.
Ei bine... Hailey.
Mozart în junglă
„SEARA DEBUTULUI”
Cântă ca un diavol. Asta da femeie!
Da. E al naibii de bună.
Îmi amintește de bunica.
La naiba!
Hei, ce e?
Nu-l auzi? Am fost prea jos. Și violele au fost prea allegro.
Ei respectă tempoul meu.
Atunci, tu ești prea allegro.
Ana Maria, cine dirijează aici?
- Excelentă întrebare. - Bine...
Parcă era marele Rodrigo.
Nu face asta aici. Ana Maria, te rog, calmează-te.
- Tu! - Lasă-l.
- Eu? - Da.
- Ești drogat? - Nu acum.
Bine, deci, de ce intri mereu târziu?
Da, intri un pic mai târziu.
Bob, e timpul pentru pauza de zece minute?
- Este? - Nu știu, sper.
De fapt, da. Pauză.
Excelent. Hai să luăm o pauză.
Bravo. Ia o pauză, Bob!
Am muncit din greu să ajungem mediocri.
Ana Maria, nu spune asta.
Muncim împreună și o să...
O să reușim împreună. Stai jos. Dă-mi vioara.
Îți imaginezi cum ar fi o nevastă ca aia?
Am reușit. Opt ani.
- Într-adevăr? - Da.
Dumnezeule!
Ce e, puștoaico?
Nimic. Dar în clipa asta îmi doresc să fiu altcineva.
Betty, vreau să te întreb...
Mă duc la baie. Spune repede.
Bine. Ai spus că fac progrese,
deci întrebarea mea este: crezi că, dacă muncesc din greu și mă sacrific,
am vreo șansă să cânt în orchestră?
Hailey, dacă muncești cât de mult poți,
și chiar te sacrifici pentru a fi cea mai bună,
tot nu ai ce-ți trebuie ca să ajungi la vârf.
Adică în orchestra asta.
Îmi pare rău. E politica mea să fiu sinceră cu oamenii.
Nu ai ce trebuie. Scuză-mă, trebuie să fac pipi.
Ia-o ușor, bine?
Sunt prietenii tăi. Sunt colegii tăi.
Îți pasă mai mult de ei decât de mine.
Ce?
Nu, asta e o prostie. E o tâmpenie.
Te-ai înmuiat.
Unde ți-e scula?
Unde mi-e scula?
Vrei să-mi vezi scula?
Hai în biroul meu și-ți arăt!
Dar dă-mi cheile de dispozitivul ăla afurisit!
Iubitule, vreau.
Haide, acum!
Da, dar nu știi cât de dificil este să cânt în cimitirul ăsta
și să te văd așa schimbat.
Schimbarea e naturală, Ana Maria. E bună.
Ne-am schimbat.
Încerc.
Hailey.
Poți să-mi faci un mate?
Să fie cald, nu ca ultima dată,
când a fost...
Poți să-l faci rece dacă vrei.
În Paraguay se cheamă tereré.
Nu-i asta. Nu știu ce caut aici.
- Înveți. - Nu, nu învăț.
Nu cred că am ce trebuie să cânt în orchestră.
Hei, cine spune asta?
Profesoara mea.
Betty Cragdale? Betty...
Bine. Betty Cragdale e o oboistă minunată.
Dar nu e orchestra ei. Am spus asta de două ori.
- Da. - Bine?
Îmi pare rău. Nu te privește.
O să-ți fac mateul.
Toată lumea! Compañeros!
După cum bănuiți,
am de rezolvat cu solista noastră câteva probleme de interpretare.
Deci, repetiția s-a terminat.
Ați fost incredibili.
Ați muncit din greu. Cu toții am muncit din greu.
Ca mulțumire pentru spectacolul de mâine,
o să trimit fiecăreia dintre voi o mașină care să vă ia
și să vă aducă la spectacol.
Dacă doar finanțatorii vin cu mare pompă,
arată ca o înmormântare, nu?
Noapte bună. Sibelius. Somn ușor. Ciao.
Era și timpul.
Unde-s lucrurile?
Ce lucruri?
- Biroul, gramofonul și... - I le-am dat lui Mike.
Mișto. De ce?
Plecăm.
Ne mutăm în Manhattan cu noile bogății?
Nu, mă gândeam mai mult la Mumbai.
Sau Moscova. Sau Ho Chi Minh.
Să plecăm naibii de aici!
Să călătorim și să nu ne mai întoarcem. până când rămânem fără bani.
- Vorbești serios? - Da.
Uite. Glumești? Valize asortate?
Uite, putem sta pe ele.
Când mergem prea mult pe jos și ne dor picioarele...
Avem unde să stăm. Ia un loc. Ia loc pe noua ta valiză.
- Lizzie... - Știu.
Nu, ai un vis, o viață și un oboi.
Așa că ia-ți nenorocitul de oboi. Bine?
Nu e ca și cum ai fi contrabasistă. O să încapă în valiză.
Voiam să spun că trebuie să mă gândesc la asta,
fiindcă ai dreptate.
Ce dracu' caut eu aici?
Am dreptate? Nu am spus asta.
Știu. Mulțumesc că nu ai spus asta.
Și pentru valiza frumoasă.
Mă bucur că îți place.
SEARA DEBUTULUI
RODRIGO DIRIJEAZĂ CONCERT DE VIOARĂ SIBELIUS
Maestre!
Hei! Tu ești! Te-ai întors.
Îmi place barba. E foarte...
Am ales Sibelius. Am fost cu bicicleta toată ziua.
Acum știu de ce sunt aici.
Avem multe de vorbit.
A fost o nebunie!
„Toată lumea e o scenă.”
Da, știu.
Vii în seara asta?
Mulțumesc.
- Bună, Cynthia. - Bună, Warren.
Nu ai acceptat mașina maestrului?
Metroul e mai rapid.
Am ajuns devreme.
O să fie un pic ciudat.
Fiindcă nu-l avem pe bătrân în față?
Da, asta vreau să spun.
Da, o să fie ciudat. Dar tipul cel nou nu e nepriceput.
Și ne ține de urât Sibelius.
Așa e, dragule. Mergem?
Da, hai.
Bine, să mergem. Sunt în întârziere.
Nu am spus „autostrada West Side”.
Am o glumă bună pentru tine.
Știi de ce violoniștii sunt amanți jalnici?
Pentru că știu doar o poziție.
Bob.
- Hei, Cyn. - Bună.
Noaptea aia...
Nu e nevoie.
Am înțeles că a fost o aventură.
Nu spun nimănui despre asta.
Ce se întâmplă pe West 103 rămâne pe West 103.
- Într-adevăr? - Absolut.
Președintele și vicele Comitetului se cuplează?
- Intră în cărți! - Asta e adevărat.
Dar, Cyn, un lucru.
Noaptea aia a fost una din cele trei mari ale vieții mele.
Celelalte două au fost nașterea copilului meu
și noaptea nunții.
Nici nu am știut...
Nu-ți face griji. Buzele mele sunt sigilate.
Mulțumesc, Bob. Ești un gentleman.
Și ești excelent cu piculina ta.
Nota zece!
Hei, voi! Ați văzut-o pe Betty?
- Nu. - Betty?
- Nu. - Unde naiba e?
Podul G W New England
Stai. O iei pe Podul George Washington.
Ce dracu' faci?
E senzațional. O să fie o seară minunată.
Arăți minunat. Stai în față.
Bună.
Thomas.
Mă bucur că ești aici.
N-aș fi ratat asta.
Bună, Barbara.
Da. Bună. Cred că ți-ai uitat proteza dentară.
Ei bine, văd că am început petrecerea mai devreme.
Ce insinuezi?
Nimic, maestre.
Mă bucur că ești aici.
Rămâi lângă mine și o să trecem prin asta împreună.
Cynthia, l-ai văzut pe maestru? I-am făcut mate.
Arăți foarte bine.
E seara debutului.
Hailey, într-o zi o să fii acolo...
Uite, mateul se răcește. Mult noroc!
Ești o interpretă măreață. Grozavă.
Mulțumesc.
Mai sunt 15 minute până la spectacol.
Sala e 85% plină. Nimic neobișnuit pe scenă în acest moment.
Scuză-mă. Cred că stai pe locul meu.
Ai dreptate. Ar trebui să stau aici.
Poftim.
Serile astea sunt emoționante.
Întotdeauna.
Probabil îmi recunoști vocea.
- Poftim? - S-ar putea s-o recunoști.
„Bach-bine ați venit! Aici Re Diez. Muzica clasică e punctul nostru forte.”
Nu sună cunoscut.
Bine.
Dar îmi place vesta ta.
Serios?
Am o mărturisire.
E din Maui, de la un concert Rage Against The Machine.
E o mărturisire șocantă.
Îmi plac femeile sarcastice.
Îți taie cheful de vorbă.
Presupun. Sunt Bradford Sharpe.
Elizabeth. Amicii îmi spun Lizzie,
dar m-am săturat de numele ăsta.
Atunci, mă bucur să te cunosc, Elizabeth.
Marlon, trebuia să fie Mahler în seara asta!
Uneori, trebuie să navigăm în ape noi.
Crezi că așa e în seara asta?
- Maestre. Mateul. - Mulțumesc.
Mult noroc!
Mersi. Avem o problemă, totuși.
- Nu. L-am fiert. - Vino.
A sunat Betty Cragdale.
Nu vine la spectacol.
Deci Christine ia locul ei ca primă oboistă.
Și chiar lângă de ea e un scaun gol.
Avem nevoie de un oboist.
Doamnă Hailey Rutledge,
ai vrea să cânți în orchestra mea?
Nu am oboiul.
Pavel.
Am sunat-o pe iubita ta, colega de cameră. L-a adus.
- Nu e... - Am zis că e o lecție.
E în public. I-am dat și un bilet.
Oboi.
Mulțumesc, Pavel.
Nu știu dacă pot face asta.
Nu e vorba de tine. Nu e vorba nici măcar de mine.
Dar avem nevoie de un oboist.
Vrei, te rog?
- Mersi, Pavel. - Cu plăcere.
Bine.
Ana Maria!
Rodrigo! Hai, Rodrigo!
Bravo, maestre!
Aplauze în timp ce maestrul așteaptă
- ...ca un jaguar la pândă în junglă... - E prietena mea.
Suntem prietene, la naiba!
- Cu Rodrigo? - Nu, nu cu Rodrigo.
Da, și cu el. Dar mă refer la Hailey.
E în secțiunea oboaielor.
Serios? Poftim.
Bine ați venit!
Maestre!
Poate cânta cu mâna stângă, nenorocita!
Da, slavă Domnului că poate.
Nu.
La naiba.
Nu, îmi pare rău.
- Ana Maria... - Nu pot.
Nu mă pot prostitua pentru acest public de gunoaie bogate.
O, Doamne!
Sfinte Sisoe!
Ana Maria.
Uită-te la tine. Ești doar un proxenet.
Te-ai vândut, Rodrigo, și nici nu-ți dai seama,
pentru că vederea ta este blocată de orgoliul tău gigantic.
Și nu stau în fața acestei orchestre de mâna a treia,
să cânt pentru acești porci burghezi, indiferent cât te iubesc.
Vino cu mine.
Ce?
Hai cu mine, mon amour.
Inima mea spune să o luăm de la capăt.
Ana Maria, nu așa.
Știu că am trecut prin multe, amândoi, dar nu pot.
E orchestra mea.
Atunci, la naiba cu tine.
Pavel. Poți să-mi aduci vioara?
Da, maestre.
Târfa aia a stricat debutul prietenei mele!
Vrei să ieși cu mine?
Ce?
Ana Maria are dreptate.
Nu când a zis că sunteți porci burghezi.
Deși marea majoritate dintre voi sunt, într-adevăr, burghezi.
Iar unii suntem și porci.
Dar are dreptate cu orgoliul meu,
care nu mă lasă să văd.
Dar pot să ascult.
Și îl pot asculta pe Sibelius. Și pot asculta această orchestră.
Orchestra voastră. Orchestra noastră.
Nu e de mâna a treia.
Nu, această orchestră poate face lucruri uimitoare, dar mai avem.
O să ajungem și acolo.
Între timp, vă rugăm că aveți răbdare.
Și poți da vina pe mine dacă nu ajungem acolo,
fiindcă eu sunt dirijorul.
Dar... Vă mulțumesc.
Dar în seara asta nu mai dirijez. Am să cânt la vioară.
Nu soloul, fiindcă nu-s destul de bun.
- Warren Boyd. - Da, maestre.
- Poți să cânți soloul? - Da, maestre.
Mulțumesc.
Trec la secțiunea de viori,
așa cum făceam în Mexic, în tinerețe.
Dar ne trebuie un dirijor.
Și cred că îl avem printre noi pe cel mai bun din lume.
La naiba.
Maestre Thomas Pembridge, vrei să ne ajuți, te rog?
Bine, ascultă, pleznește-mă.
Ce?
Pălmuiește-mă tare!
Un pic mai tare decât mă așteptam.
- Îmi pare rău. - Bine.
M-am dezmeticit. Scuză-mă.
Poți face asta, Thomas.
Bravo!
Știi piesa asta, nu?
Nu, ce facem?
Nu, desigur. Am dirijat asta în '89, Rio de Janeiro.
Știu.
Uite, apropo, trebuie să spun, îți admir gusturile la femei.
Doamne, e vulcanică.
Ascultă, viața mea este un dezastru acum, deci...
Dar asta, maestre, pot face.
Mulțumesc.
Mulțumesc, maestre.
Da.
Haide, Hailey!
- Am reușit. - Am reușit.
Am făcut PR pentru o trupă de clovni,
dar oamenii ăștia sunt nebuni.
Rick, aici.
Hei.
- Ai fost genial. - Mersi.
- Nu a fost uimitor? - A fost.
Bravo, maestre. Excelent!
- Frumos. - Bravo, maestre!
Da. Și iată-l. Bravo, maestre!
Mulțumesc.
Așa arată un dirijor adevărat. Bravo!
Acum putem scăpa de ticălosul ăla cu coadă de șobolan?
E hermano al meu.
Nu știu ce înseamnă.
- E ca... - Maestre.
Scuze. Hailey Rutledge.
- Mersi... - Ai fost superbă.
- Mersi. - Minunată.
Hailey.
Maestre.
- Hei. Bobby! - Maestre.
- Ai fost bun. - Mersi mult. Și tu.
- Ai fost grozav. - Ne certăm noi, dar...
- Hei! - A fost bine.
Ești de-ai noștri acum.
Știu. Mersi, băieți.
- Incredibil! - Warren Boyd.
Warren Boyd, mersi că ne-ai salvat!
Ai fost incredibil.
Mai am de lucru la bucata de mijloc.
Data viitoare poate mă avertizezi.
Cynthia.
Te-ai întors.
Poți să mă ierți vreodată pentru că am fost un tâmpit?
Când o spui așa, cum să nu?
Îți promit, m-am lăsat de băut pentru totdeauna.
E doar suc.
Cred că ar trebui să nu mai iei pastilele alea nenorocite.
- Nu iau... - Nu, ascultă.
Ai intrat târziu la adagio.
Asta se întâmplă doar când ești puțin drogat.
Să nu ne certăm. Nu în seara asta.
Ai fost minunat, maestre.
Pentru mine, când o spui tu, înseamnă mai mult ca orice pe lume.
„Și noi toți, bărbați și femei, suntem doar actori.”
- Nu m-aș fi... Ai reușit! - Da!
Ei bine...
Bună. El cine e?
E Bradford Sharpe. S-a amorezat de mine.
Cine n-ar face-o?
Crezi că încapi în valiză?
Sunt flexibil.
Hailey Rutledge.
Luați ceva de băut.
Hailey Rutledge.
Șoferul meu idiot m-a dus la teatrul Hoboken,
din nu știu ce motiv.
Oricum, ai cântat binișor.
Mulțumesc. Nu la fel de bine cum ai fi făcut-o tu.
Nu, bineînțeles că nu. Totuși...
- Felicitări! - Mulțumesc.
Ne vedem sâmbătă.
- Bine. La 7.00? - Nu, la 6.30.
- Dră, îl cunoști? - Hailey.
- Da, e cu mine. Bună, Alex. - Bună!
M-a anunțat Lizzie. Am ajuns la final...
Ai fost uimitoare!
Mulțumesc.
Sunt inspirat, Hailey. Chiar sunt.
Da, e minunat. Într-adevăr.
Subtitrarea: Cristina Botîlcă
Redactor Anca Tach na Botîlcă