מגניב, התמונות הגיעו.
- מעבודת הדוגמנות שלך? - כן. תראי.
אני רוצה לראות.
טוב, הנה הן.
וואו, הישבן שלך נראה מדהים.
איפה שאר הגוף שלך?
אני חושב שהאף שלי שם. רק הקצה.
חשבתי שזאת פרסומת לתרסיס גוף.
מתברר שזו פרסומת לתרסיס ישבן.
כן.
- הן מביכות קצת. - כן, קצת.
בסדר, מביכות מאוד. זו התחלה.
התחלה? מה, תהפוך עכשיו לדוגמן צמרת?
טוב...
לא דוגמן-על או משהו כזה, אין לי אשליות כאלה,
אבל, לא יודע, אולי...
אולי אשחק או משהו כזה.
לא יודע. אולי אפסיק לרקוד.
אלוהים, את מביטה בי כאילו אמרתי שאני אוהב בשר לווייתן.
לא, אני... אתה רציני?
כן, אני רציני. כאילו...
נמאס לי להרעיב את עצמי ולהיות מכוסה בשלפוחיות
ולחשוש כל הזמן מנקע בקרסול או משהו דומה.
אתה חושב שדוגמנים לא מרעיבים את עצמם?
אני לא מדבר על דוגמנות,
אני מדבר על... את יודעת, אני רוצה לעצור לרגע
ולחשוב מה אני עושה בחיי.
אולי כדאי שתעשי כמוני.
סליחה?
אני לא שופט אותך, אבל מה את עושה?
את מכינה מאטה ויוצאת לטיולים עם הבוס שלך.
את באמת חושבת שאת מתקרבת לנגינה בתזמורת?
אני מנסה.
זה טוב, אבל לא מה שאני אומר.
אני מנסה לומר שאולי לא סוף העולם
אם לא נעשה את הדברים שהחלטנו לעשות כשהיינו בני חמש.
כן, אולי זה לא סוף העולם בעיניך.
אני צריכה ללכת לעבוד עכשיו.
טוב... היילי.
מוצרט בג'ונגל
- ערב פתיחת העונה -
היא מנגנת כמו שדה. איזו אישה.
כן. היא מדהימה.
היא מזכירה לי את סבתי.
זין! זין!
היי, היי, מה קרה?
לא שמעת? זייפתי בטון. וחלק הוויולה היה באלגרו מוגזם.
לא, הם ניגנו בקצב שהכתבתי.
אולי אתה מגזים באלגרו.
אנה מריה, מי המנצח פה?
- שאלה מצוינת. - טוב...
חשבתי שרודריגו הדגול מנצח.
אל תעשי את זה, לא פה. אנה מריה, בבקשה, הירגעי.
- אתה. - אל תציקי לו.
- אני? - כן.
- אתה מסטול? - לא כרגע.
טוב. אז למה אתה תמיד נכנס באיחור?
כן, אתה נכנס באיחור קל.
בוב, הגיע הזמן להפסקה של עשר דקות?
- כן? - לא יודע. אני מקווה שכן.
כן, למעשה, אתה צודק. הפסקה!
יופי, מצוין. נצא להפסקה.
ברבו! צא להפסקה, "בוב מהוועד".
כולנו התאמצנו בכל כוחנו להגיע לבינוניות.
לא, אל תגידי דברים כאלה.
לא, לא, כולנו עובדים יחד, וכולנו...
נצליח יחד. שבי, שבי. תני לי את הכינור.
אלוהים אדירים... תאר לך להיות נשוי לאחת כזאת.
הייתי במצבו שמונה שנים.
- באמת? - כן.
אלוהים...
מה קרה?
שום דבר. לרגע רציתי להיות מישהי אחרת.
בטי, אני רוצה לשאול אותך שאלה.
אני צריכה להתפנות, אז בזריזות.
בסדר. אמרת שאני מתקדמת,
והשאלה שלי היא, האם את חושבת שאם אתאמץ ואקריב מעצמי
יהיה לי סיכוי לנגן בתזמורת הזאת?
היילי, אם תנסי בכל מאודך
ותקריבי כדי להגיע לשיא יכולתך,
בכל זאת לא יהיה לך הדרוש ל"ליגת העל".
התזמורת הזאת היא ליגת העל.
אני מצטערת. אני מאמינה שעדיף לדבר בכנות.
את לא טובה דייך. סלחי לי, אני צריכה פיפי.
הירגעי, טוב?
האנשים האלה הם חברים שלך, עמיתים שלך.
אכפת לך מהם יותר משאכפת לך ממני.
היי. מה?
לא, לא, לא. שטויות, שטויות מוחלטות.
התרככת כל כך.
איפה הזין שלך?
איפה הזין שלי?
את רוצה לראות את הזין שלי?
בואי למשרד שלי ואראה לך.
רק תני לי את המפתחות למתקן הדפוק שאת לובשת!
מותק, אני רוצה.
יופי, בואי.
כן, אבל אתה לא מבין כמה קשה לי לנגן בבית הקברות הזה
ולראות עד כמה השתנית.
שינוי הוא דבר טבעי. אנה מריה, אין פסול בשינוי. שינוי הוא דבר טוב.
אנחנו השתנינו.
אני מנסה.
היילי!
הכיני לי מאטה, בבקשה.
אבל שימי לב שהוא חם, כי בפעם הקודמת הוא היה קר
וממש... טוב?
בסדר, הכיני מאטה קר.
ככה עושים בפרגוואי. קוראים לזה טררה.
לא, זה לא העניין. אני לא יודעת מה אני עושה כאן.
- את לומדת. - לא, אני לא לומדת.
ואני חושבת שאין לי הדרוש לנגן בתזמורת גדולה.
מי אמר לך דבר כזה?
המורה שלי.
בטי קרגדייל? בטי...
טוב. בטי קרגדייל היא נגנית אבוב מחוננת,
אבל זאת לא התזמורת של בטי קרגדייל, נכון? אמרתי את זה פעמיים.
כן. -בסדר?
אני מצטערת, זאת לא הבעיה שלך.
אני הולכת להכין לך מאטה.
חברים, כולם אליי!
כפי ששמתם לב,
אני והסולנית שלנו צריכים ליישב כמה חילוקי דעות.
החזרה נגמרה.
הייתם מדהימים.
עבדתם קשה, כולנו עבדנו קשה יחד.
וכאות תודה, לפני ההופעה מחר
אשלח לכל אחד ואחת מכם רכב שרד שיאסוף אתכם
ויביא אתכם להופעה.
ולא, רק הקהל יגיע בלימוזינות,
ותהיה תחושה של הלוויה. לא?
לילה טוב, סיבליוס. שינה ערבה. צ'או.
הגיע הזמן!
מה קרה לכל הדברים שלנו?
אילו דברים?
- השולחן והגרמופון ו... - נתתי אותו למייק.
מגניב. למה?
אנחנו עוזבות.
אנחנו עוברות למנהטן בזכות ההון החדש שלך?
לא, חשבתי יותר בכיוון של מומביי.
או מוסקבה או הו צ'י מין סיטי.
אנחנו מוכרחות לעוף מכאן.
בואי ניסע לטייל ונחזור רק אחרי שנבזבז את כל הכסף הדפוק.
- את רצינית? - כן, אני רצינית.
ראי. את רצינית? מזוודות תואמות.
תקלטי, נוכל לשבת עליהן.
כשנצא לסיבוב וכפות הרגליים שלנו יכאבו...
מקום ישיבה. שבי. שבי על המזוודה החדשה שלך.
- ליזי, אני מוכרחה... - אני יודעת, אני יודעת.
יש לך חלום ויש לך חיים ויש לך אבוב.
תביאי את האבוב הדפוק, טוב?
את לא נגנית צ'לו, יהיה מקום במזוודה.
למען האמת, התכוונתי לומר שאני מוכרחה לחשוב על זה,
כי את צודקת.
מה לעזאזל אני עושה פה?
אני צודקת? לא אמרתי דבר כזה.
אני יודעת. תודה שלא אמרת את זה.
ותודה על המזוודה היפהפייה.
אני שמחה שהיא מוצאת חן בעינייך.
- ערב הפתיחה -
- קונצ'רטו לכינור של סיבליוס בניצוחו של רודריגו -
מאסטרו.
היי! זה אתה. חזרת.
אני אוהב את הזקן. הוא מאוד...
בסוף החלטתי על סיבליוס. רכבתי על האופניים כל היום.
ועכשיו אני יודע מדוע אני כאן.
אני רוצה לדבר איתך על דברים רבים כל כך.
אלוהים, היה פה טירוף.
"כל העולם במה."
כן. אני יודע, כן.
אתה בא הערב?
תודה.
- היי, סינתיה. - היי, וורן.
החלטת לוותר על המכונית מהמאסטרו?
הרכבת התחתית מהירה יותר.
שנינו הקדמנו קצת.
זה יהיה משונה מעט.
כי הזקן לא יעמוד מולנו?
כן, בדיוק לזה התכוונתי.
כן, באמת יהיה משונה. אבל הבחור החדש לא פראייר,
וסיבליוס יארח לנו לחברה.
אכן כן, יקירי. שניכנס?
כן.
בסדר, נזוז! אני מאחרת.
לא אמרתי לך לרדת לכביש המהיר המערבי.
יש לי בדיחה טובה בשבילך.
את יודעת למה כנרים הם מאהבים גרועים?
הם מכירים רק פוזיציה אחת.
בוב.
- היי, סין. - היי.
הקשב, בעניין אותו ערב...
היי, עצרי. אין צורך.
אני מבין, זה היה עניין חד-פעמי.
לא אספר על כך לאיש.
מה שקורה ברחוב 103 מערב נשאר ברחוב 103 מערב.
- באמת? - כן, כמובן.
כלומר, רומן בין יו"ר הוועד וסגניתו?
- זה יהפוך לאגדה. - נכון.
אבל רק דבר אחד, סין.
זה היה אחד משלושת הלילות הטובים בחיי,
עם הלילה שבו נולדה בתי
ועם ליל הכלולות שלי.
מי ידע שבסוף...
אל תדאגי, שפתיי חתומות.
תודה, בוב. אתה ג'נטלמן.
והפיקולו שלך מצוין.
יופי של קטע.
הגידו, ראיתם את בטי?
- לא. - את בטי?
- לא, לא. - איפה היא לעזאזל?
- גשר ג'ורג' וושינגטון, ניו אינגלנד -
רגע. עלית על גשר ג'ורג' וושינגטון!
מה לעזאזל אתה עושה?
זה נהדר. יהיה ערב נפלא.
את נראית מקסים. את מקדימה.
שלום.
תומאס, תומאס!
אני מאושרת שאתה כאן.
לא הייתי מחמיץ את זה.
שלום, ברברה.
כן, שלום. נראה לי ששכחת את השיניים התותבות שלך.
אני רואה שהתחלנו מוקדם בחגיגות.
מה את רומזת?
לא כלום, מאסטרו.
אני מאושרת שאתה כאן.
תישאר לצדי ונעבור את זה יחד.
סינתיה, ראית את המאסטרו? הכנתי לו מאטה.
את נראית טוב.
זה ערב פתיחת העונה.
הקשיבי, היילי, יום אחד תהיי...
המאטה יתקרר. בהצלחה.
ואת נגנית מעולה. ממש מעולה.
תודה.
הקונצרט יתחיל בעוד רבע שעה.
האולם בתפוסה של כ-85 אחוז. על הבמה הכול כרגיל.
סליחה, אתה יושב במושב שלי.
סליחה, את צודקת. אני אמור לשבת במושב לידך.
בבקשה.
ערב פתיחת העונה תמיד מרגש.
תמיד.
את בטח מזהה את הקול שלי.
- סליחה? - את כנראה מזהה את הקול שלי.
"ברוכים השבים ל'בי שארפ', תוכנית קלאסית על מוזיקה קלאסית."
זה לא מצלצל לי מוכר.
הבנתי.
אבל אהבתי את הלסוטה שלך.
כן?
אני מוכרח להתוודות,
קניתי אותו במאווי בהופעה של "רייג' אגנסט דה משין".
וידוי מטלטל.
אני אוהב נשים ציניות.
זה משפט שעוצר שיחה.
כנראה. אני ברדפורד שארפ.
אליזבת. החברים שלי קוראים לי ליזי,
אבל נמאס לי מהשם ליזי.
בסדר. נעים מאוד להכיר, אליזבת.
מרלון, היינו אמורים לשמוע הערב את מאהלר.
לעתים עלינו לנווט במחוזות לא מוכרים.
אתה חושב שנעשה זאת הערב?
- מאסטרו, המאטה שלך. - תודה, היילי.
בהצלחה בקונצרט הערב.
תודה. אבל יש לנו בעיה.
- לא, הרתחתי אותו. - בואי, בואי, בואי.
בטי קרגדייל התקשרה.
היא לא תגיע לקונצרט.
כריסטין תחליף אותה כאבוב ראשון,
ולידה יש כיסא ריק.
לפיכך, אנחנו זקוקים לנגנית אבוב.
גברת היילי ראטלג',
התואילי לנגן בתזמורת שלי הערב?
האבוב שלי לא פה.
פאבל!
התקשרתי לחברה שלך, השותפה, והיא הביאה אותו.
- היא לא... - אמרתי שאת צריכה אותו לשיעור.
היא פה בקהל, סידרתי לה כרטיס.
אבוב.
תודה, פאבל.
מאסטרו, אני לא בטוחה שאני מסוגלת.
זה לא תלוי בך. זה לא תלוי גם בי.
אנחנו זקוקים לנגנית אבוב.
בבקשה, הסכימי.
- תודה, פאבל. - על לא דבר.
בסדר.
אנה מריה!
רודריגו! רודריגו! הידד, רודריגו!
ברבו, מאסטרו.
הקהל פורץ במחיאות כפיים סוערות כשהמאסטרו עולה לבמה
- כנמר בג'ונגל... - היי, זאת החברה שלי.
זאת החברה המזוינת שלי!
- את מכירה את רודריגו? - לא רודריגו.
גם הוא חבר, אבל התכוונתי להיילי.
היא מנגנת באבוב.
באמת? קחי.
ברוכים הבאים!
מאסטרו!
היא שמאלית, כנרית שמאלית, והיא יודעת לנגן.
כן, תודה לאל. היא יודעת לנגן.
לא.
לא, לא.
לעזאזל.
לא, אני מצטערת.
- אנה מריה... - אני לא יכולה לעשות את זה.
לא אזנה את עצמי לפני קהל של מנוולים עשירים.
אלוהים אדירים.
שאני אמות.
אנה מריה.
תראה אותך. אתה סרסור.
מכרת את נשמתך, רודריגו, ואתה לא רואה זאת
כי האגו העצום שלך מעוור אותך.
לא אעמוד מול תזמורת סוג ג'
ואנגן לפני חזירים בורגניים! חרף אהבתי אליך.
בוא איתי.
מה?
בוא איתי עכשיו, אהובי.
העמקתי חקר בנשמתי, ועכשיו נוכל להתחיל מחדש.
לא, אנה מריה, לא בצורה כזו.
אמנם עברנו הרבה יחד, אבל איני יכול.
זאת התזמורת שלי.
אז לך לעזאזל!
פאבל! הבא את הכינור שלי.
כן, מאסטרו.
הכלבה המטורפת הרסה לחברה שלי את הופעת הבכורה.
תצאי איתי לארוחת ערב?
מה?
אנה מריה צודקת.
אין פירושו שאתם אכן חזירים בורגנים,
אם כי רובכם משתייכים לאליטה הבורגנית,
וחלק מאיתנו אכן חזירים.
היא צדקה כשאמרה שהאגו שלי מפריע לי
ומעוור אותי.
אבל אני יכול להקשיב.
אני יכול להקשיב לסיבליוס ואני יכול להקשיב לתזמורת הזאת.
התזמורת שלכם. התזמורת שלנו.
זו לא תזמורת סוג ג'.
לא, היא מסוגלת לדברים מדהימים ועוד לא הגענו לשם.
אני יודע, אבל נגיע.
בינתיים, התאזרו בסבלנות.
אם לא נצליח בכך בטווח הקצר, האשמה כולה שלי,
משום שאני המנצח, ככלות הכול.
אבל... תודה.
אבל הלילה לא אנצח. אנגן בכינור.
לא אנגן את הסולו מפני שאיני מוכשר מספיק.
- וורן בויד. - כן, מאסטרו.
- תנגן את הסולו? - כן, מאסטרו.
תודה.
אצטרף לסקציית הכינורות
כבימים עברו, כשניגנתי במקסיקו.
אבל אנחנו זקוקים למנצח.
ונמצא פה הערב אחד המנצחים הטובים בעולם.
לעזאזל.
מאסטרו תומאס פמברידג', תסכים לעזור לנו? בבקשה?
הקשיבי, סטרי לי.
מה?
סטרי לי בכל הכוח!
זה היה חזק משציפיתי.
- סליחה. - זה בסדר.
ראשי הצטלל. סלחי לי.
אתה יכול לעשות את זה, תומאס.
ברבו!
אתה מכיר את היצירה, נכון?
מה אנחנו מנגנים?
לא, כמובן. ניצחתי על היצירה הזאת בריו דה ז'ניירו ב-89'.
אני יודע.
דרך אגב, עליי לומר שיש לך טעם משובח בנשים.
באלוהים, היא פלפלית.
הקשב, החיים שלי בזבל כרגע,
אבל את זה אני יודע לעשות, מאסטרו.
תודה.
תודה, מאסטרו.
כן.
כל הכבוד, היילי!
- עשינו את זה. - עשינו את זה.
פעם הייתי היחצן של "אינסיין קלאון פוסי",
אבל האנשים האלה משוגעים באמת.
ריק, אני כאן.
היי.
- היית מדהים, מותק. - תודה.
- היה מדהים, נכון? - נכון.
כל הכבוד, מאסטרו. היית נפלא.
- מלאכת מחשבת. - כל הכבוד, מאסטרו.
כן. הנה הוא, הנה הוא. ברבו! ברבו, מאסטרו! ברבו.
תודה, תודה.
מאסטרו. ככה נראה מנצח אמתי. כל הכבוד.
עכשיו נוכל להיפטר סוף סוף מהשחצן הקטן בעל הצמה?
אנא ממך, הוא ה"הרמנו" שלי.
אני לא יודע מה זה.
- זה כמו... - מאסטרו.
סליחה. היילי ראטלג'.
- תודה! - היית טובה.
- תודה. - טובה ממש.
היילי.
מאסטרו.
היי. בובי! -מאסטרו.
- כל הכבוד. - כן. תודה רבה, גם לך.
- היית נהדר. - אנחנו מתווכחים כל הזמן.
- היי! - כן, זה היה טוב.
- זה היה טוב. - עכשיו אתה אחד משלנו.
אני יודע. תודה רבה. תודה לכולכם.
- הייתם מדהימים. - ותודה לוורן בויד.
וורן בויד, תודה על שהצלת אותי.
היית מדהים. כן.
לא הייתי מדויק בקטע האמצעי.
בפעם הבאה תזהיר אותי מראש.
סינתיה.
חזרת.
תוכלי לסלוח לבן זונה טיפש שכמותי?
כשאתה מנסח זאת ככה, איך אוכל לסרב?
הקשיבי, אני נשבע לך שהפסקתי לשתות.
זה רק מיץ.
אני חושב שכדאי שתפסיקי ליטול את הכדורים המזוינים.
- אני לא נוטלת... - לא, תקשיבי.
איחרת קצת באדג'ו.
זה קורה לך רק כשאת מסטולה.
לא בא לי לריב הלילה.
היית נהדר על הבמה, מאסטרו.
מחמאה כזו מפיך חשובה לי יותר מכל דבר בעולם.
"כל איש וכל אישה רק שחקנים הם."
- אני לא... עשית את זה! - עשיתי את זה!
טוב.
שלום. מי זה?
ברדפורד שארפ. הוא כרוך אחריי.
ומה הפלא?
אתה חושב שתצליח להיכנס למזוודה?
אני די גמיש.
היילי ראטלג'!
מוטב שתלכו ותשתו משהו.
היילי ראטלג'.
הנהג הטיפש שלי הסיע אותי לתאטרון בהובוקן,
משום מה.
בכל אופן, היית סבירה.
תודה. את היית מנגנת טוב ממני.
כן, כמובן. ובכל זאת...
- ברכותיי. - תודה.
נתראה בשבת.
- בסדר. בשבע? - לא, בשש וחצי.
- גברת ראטלג', את מכירה אותו? - היילי, היי.
- כן, הוא איתי. אלכס, היי. - היי.
ליזי שלחה לי הודעה. הספקתי לראות את סוף הקונצרט.
אלוהים, היית מדהימה.
תודה.
כן. נתת לי השראה, היילי. באמת.