Dă-o naibii!
Nu pricep.
Nu...
Pot măcar să ies cu prietenii mei la joacă?
Rămâi acolo. Întoarce-te. Mai departe!
Nu vreau să mai cânt, mami!
Bine.
Acum te întorci.
Ușor.
Trei.
Doi.
Unu.
Sunt mândru de tine, Winslow.
Încep să se vadă rezultatele.
Cred că am progresat.
Două bilete la spectacolul meu din deschiderea stagiunii.
Mersi.
Mersi mult.
MOZART ÎN JUNGLĂ
„MOZART CU ȘUNCĂ”
Winslow Elliott e cel mai bun pianist din lume,
și tu vrei să-l concediezi?
Nu. N-am spus asta.
Am spus că o să cânte altă dată.
Se mai întâmplă.
Prostii!
L-am implorat să facă asta.
Nimeni nu vrea să mai lucreze cu tine, fiindcă schimbi orarul.
Toți cred că ești nebun și așa e.
- Nu sunt nebun. - Așa arăți.
Așa arată fața ta.
O să îngrozești publicul.
Vorbești de fața mea?
Eu vorbesc de adevăr și tu te legi de fața mea?
Panouri, reclame, afișe.
Toate spun că Winslow Elliott interpretează Rahmaninov.
Dar apare și numele meu acolo.
„Și Rodrigo”! E plin de Rodrigo.
- Asta vor primi. - Și o să cânți la muzicuță?
Nu știu încă.
- Vreau... - Biben a zis bine.
Thomas nu trebuia lăsat să plece.
Gloria, nu!
Te rog!
Uită-te în ochii mei.
Am acceptat postul ăsta
fiindcă mi-am ascultat sângele.
O să găsesc o soluție.
Ai încredere în mine.
Am încredere.
Domnul să mă ajute, mă scufund cu nava.
Winslow Elliott e profesionist.
O să înțeleagă.
Nu-l cunoști.
Intră!
Dră Windsor, ați primit asta.
De la soția lui Thomas.
Aici sunt instrucțiunile, cred.
Instrucțiuni?
Ai întârziat.
Nu. E 6.30. Am ajuns la timp.
„Devreme” e la timp. „La timp” e târziu și asta e inacceptabil.
- Ai cecul? - Da.
Intră.
Să începem.
Pagina 16, te rog.
METODA CAREY OBOI NIVELUL 3
Pentru Betty de la Moșul 1957
Ți-e rușine să cânți?
Mai rușine decât să scapi oboiul
și să înjuri în fața orchestrei?
Nu. Aia a fost rușinos.
Cântă.
Da, eu sunt.
Sunt sigură, da.
De-aia urăsc New Jersey.
Nu mai articula din gât.
O elevă nouă. Doamne-ajută!
Ia limba de pe cerul gurii, pentru Dumnezeu!
„Dragă Gloria și Cynthia.
Vă mulțumesc că citiți umila mea scrisoare.
Conținutul contează mult pentru noi.”
Continuă.
„Cynthia, curvă nenorocită și ieftină ce ești.”
- Așa scrie aici. - Am înțeles.
„Singura calitate pe care o ai
e că ai satisfăcut pornirile animalice
pe care Thomas încerca să mi le impună zilnic.
Și Gloria,
cățea obsedată de putere ce ești.
Tu ești mult mai rea.
Ai trădat omul la care amândouă ținem,
fiecare în felul ei.
Thomas e în Cuba.
A rămas fără medicamente acum două săptămâni.
Ieri, mi-a scris și mi-a cerut divorțul.
Cred că are o cădere nervoasă gravă
și că trebuie adus acasă, pentru îngrijiri medicale.
Eu nu pot face asta, din motive evidente.
Poate că tu, Cynthia,
cu metodele tale de curtezană, poți să îl convingi.
A voastră, Claire Pembridge.”
Fir-ar să fie.
Chiar așa.
Fără scuze. Continuă.
MAI RAPID! MAI TARE!
- Mai rapid. - Du-te dracu'!
- Mai tare! - Du-te dracu'!
- Continuă! - Iar.
Ce-s alea?
Cadouri de însănătoșire pentru Rodrigo.
Credeam că sunt de la Alex.
Nu. Nu vorbim despre asta.
Fără scuze!
Asta e pentru mine.
Scândură în trei, doi, unu.
La dracu'! Cât mai durează?
- Cinci minute de mișcare? - Da.
„Învață-mă, arată-mi, promit să nu-ți irosesc timpul. Sună-mă. Marlon.”
Stai așa. Scrie „spune-mi Marlon” sau „Sună-mă. Marlon”?
- Fir-ar să fie! - Ce?
E un cec de o mie de dolari pentru două lecții.
Nu pot accepta.
De ce nu? Învață-l, arată-i.
Da.
Spune-i Marlon. Ia să văd.
Te descurci.
Ai dreptate, da.
Ar trebui să-l învăț și să-i spun Marlon.
Să-l încasăm azi!
Ești o luptătoare. Fă ce vrei cu ziua de azi!
Pot vorbi cu dl Guggenheim?
SALA DE CONCERTE AUGUST MEMORIAL RODRIGO
Știi ce înseamnă asta?
Un duel?
Nu, înseamnă o palmă peste ochi, așa cum mi-ai făcut tu.
Știi cum se simte acea umilire
care te face să fugi de acasă și să te ascunzi în debaraua vecinului
și să-ți îngropi fața în căldura și întunecimea
puloverelor și hainelor de pe umerașe?
Da, dar nu.
Dle Elliott, te idolatrizez.
Te ascult de mic.
Felul în care cânți Concertul nr. 3 de Rahmaninov e extraordinar.
- Dar îmi cer scuze... - Nu vreau scuzele tale.
Vreau o explicație, un motiv.
De ce am fost alungat așa?
De ce m-ai umilit așa tare?
Și ce o să-i spun mamei mele?
Abia aștepta să vină aici.
Dintre toți oamenii, tu ar trebui să înțelegi ce implică asta.
Pregătirea,
rezistența, greutățile.
Dă-mi un motiv.
Îmi urmez intuiția.
Îmi ascult inima.
- Inima? - Da.
Nu ai curajul să-ți cunoști inima.
Te răzgândești una-două.
Zi de zi, tragi mai mulți oameni în vârtejul
confuziei tale.
Trebuie să te examinezi.
Să te cunoști.
Să fii tu însuți.
Văd lucrurile atât de clar acum.
Ai nevoie de adevăr chiar mai mult decât mine.
Dar m-am cam maturizat.
E prea târziu?
Niciodată nu-i târziu.
Timpul e de partea noastră.
Ce faci?
Intrăm în subconștientul tău.
Asta dacă îmi dai voie.
Da.
Ia-mă și pe mine înăuntrul meu.
Ești în siguranță.
Ne întoarcem. Ușor.
Aud muzică.
Sigur ăsta-i locul?
Sigur o să-mi dai ochelarii tăi?
Sigur.
Te măriți cu mine?
Mă mai gândesc.
Putem merge la New York. O să fim foarte fericiți.
Minunat.
Mai avem?
Mai e puțin.
Caut un domn pe nume Pembridge.
Pembridge.
Cu păr alb.
Englez.
Stă aici? Thomas Pembridge.
Ochi albaștri.
Probabil e pe plaja pescarilor.
Face nebunii.
Plaja pescarilor. Bine.
Poftim.
Ai grijă de tine.
Promit să fiu un elev bun, profa.
Pe ăsta l-am luat. E bun de ceva?
Un Lorée ROYAL 125?
- Glumești? E visul meu. - Bun.
Ai ales clapele aurii.
Auriul e cel mai bun, presupun.
Felicitări.
O să cânți la un instrument cu două ancii.
Oboiul a apărut în secolul XVII
și se numea hautbois.
Accentul tău e parfait.
Trebuie să o bagi ușor. Nu forțezi, nu o bagi prea repede.
Bine.
Cel mai important lucru la un oboi, care îl face magic,
este ancia.
Asta face tot.
E doar o bucățică de lemn.
E mai mult decât atât.
Încearcă.
Ai talent. De ce zâmbești?
Ador cât de multe știi despre oboi.
E minunat. Sunt gata să învăț.
Îmi urmez intuiția. Îmi ascult inima.
Nu.
Ana Maria.
Ce s-a întâmplat?
Nu trebuia să revii singur.
Eu trebuia să te aduc înapoi.
Ce s-a întâmplat?
Ai intrat adânc în tine.
Ai spus multe lucruri intense.
Majoritatea în spaniolă,
dar m-am prins.
Repetai un nume de femeie.
Da.
Mama ta?
Nu.
- Nu? - Nu.
Ești sigur? De regulă, ea e.
Amintește-ți.
E un detaliu așa important.
Ana Maria.
Ana Maria trebuie să cânte concertul de vioară al lui Sibelius.
„Concertul de vioară al lui Sibelius”?
Da.
Am auzit totul clar printr-o boxă veche.
Dle Winslow Elliott,
m-ai citit ca pe o partitură.
Îți rămân veșnic îndatorat. Mulțumesc!
Cred că am făcut progrese.
Bine.
Foarte bine.
Sunt groaznic. Scuze.
Nu-i adevărat.
Nu are de ce să-ți fie rușine.
Nimeni nu-i perfect din prima.
Amintește-ți să te relaxezi.
- Și să respiri. - Da.
Asigură-te că vine de aici.
Ești foarte maternă.
Dar cred că e o idee proastă.
Nu fi ridicol.
Te reinventezi,
iar eu sunt aici să te ajut.
Umezește ancia, asigură-te că e udă.
Cred că nu e destul de udă.
Și apoi?
Apoi fii gata să cânți ceva frumos.
- Sunt gata. - Bun.
O să mă duc la baie înainte.
- Sigur. - Unde e?
- În spate, la stânga. - Bine.
Da.
Pe aici? Bine.
A venit poliția?
Poliția? Ce tot spui?
Unde e? Ce naiba se petrece?
Sincer, nu știu.
E haina lui?
Bine. Îmi explici ce se petrece?
Are două telefoane.
Și cecul? Încearcă tu să-l încasezi, fiindcă a fals!
Nu-i niciun Guggenheim în Connecticut.
Ce? Nu poți să-i umbli prin lucruri.
Ba da, fiindcă nu sunt ale lui.
Nici ale lui Xavier Roseau.
Nici ale lui Marlon Suleiman.
Ce tot spui?
Spun că e un impostor la noi în baie
și face duș fără motiv.
- Hailey, ce presiune are apa! - Nenorocitul!
Ai face bine să ai... Doamne!
E clar că am interpretat ceva greșit.
- Ce dracului? - Vai de mine!
Gata cu gluma. Știm cine nu ești.
Ei bine...
Orice credeți că știți, lăsați-mă să explic.
Hailey, roag-o pe amica ta cu mătura să plece, ca să...
Nu. Rămâne chiar aici!
Tu, Marlon sau cum dracu' te-o chema, pleacă!
Bine.
Nu te grăbi. Vine imediat poliția.
Știi ceva? N-ai maniere.
Da, calmează-te!
Nu face ceva rușinos.
Nu eu îmi ascund penisul sub oboi.
Trebuia să fiu misterios.
Pleacă!
Te faci de râs. Trebuie să-i urez gazdei noapte bună.
Hailey, știu că nu crezi nimic
din ce-ți spun acum, deci...
Chiar voiai să înveți?
Sau voiai doar să...
Voiam să cânt la oboi,
dar mi-am dat seama că e o nebunie.
Nimeni nu poate cânta la el.
Dar tu poți.
Ia-l. Pentru nava mamă.
Pe bune?
Clape aurii.
Da, probabil că e o idee bună.
Da. Mersi.
Eu îți mulțumesc.
Da.
Mersi, omule!
Cynthia, dragă!
Ce dracu' faci aici?
Bine, nu-mi spune.
Prieteni, ea e Cynthia.
E cea mai bună violoncelistă din New York.
- Thomas... - Ar fi putut avea o carieră solo,
dar a ales să-i dea cu piciorul.
Dar nu e prea târziu. Niciodată nu e.
Thomas, vreau să vorbim.
Hei!
Între patru ochi.
Cred că ești extenuată.
- Thomas? - Da, mersi.
Bem, apoi vorbim.
M-am curățat de Manhattan.
Fără stres, ambiții, zgomot.
Fără prostii.
Și știi secretul meu?
Apă de cocos. Poftim. Bea-o rapid.
- Așa, nu se evaporă vitaminele. - Nu mi-e sete.
- Doar... - Putem merge undeva?
Dragă, ei sunt băieții mei. Nu avem unde să mergem.
Știi ceva? Ești un dobitoc.
Dispari, nu suni...
Nu știu ce dracu' ai.
Și vin până aici, iar tu cânți la tobe?
Ce gură spurcată ai...
Mă întorc acasă diseară. Ești un nemernic egoist.
Bine, prieteni. Mama e cam supărată pe tati.
Deci...
Două nuci la pachet.
Stai așa, Cynth.
Ai terminat-o.
Tommy n-a stat doar să bată toba, iubito.
După toți anii ăștia.
Nu-mi vine să cred.
A ieșit din mine pur și simplu.
Știi că uvertura mi-a luat zece ani.
Ei bine, am venit aici și gata,
am terminat într-o săptămână.
De parcă ceva supranatural îmi ghida mâna pe hârtie.
Nu știu, Cynth.
Am găsit locul ăsta și-l ador.
E grozav.
Dar ce urcă trebuie să și coboare.
Da.
Credeam că testăm asta înainte să urci în avion.
Haide, e o glumă.
Taci.
Eu ți-am suportat prostituatele în ultimele două săptămâni.
- Vino aici. - Nemernicul!
Uite.
Ce?
Am venit să te iau înapoi.
Dar uite ce e.
Nu știu cine ești acum.
- Claire mi-a dat astea. - Claire?
Are intenții bune, dar astea sunt mizerii.
Otravă.
Ca orchestra filarmonică din New York.
Trebuie să pleci de acolo, Cynth, cât mai repede.
De ce nu rămâi aici, cu mine?
Aș rămâne, dar sunt alergică la cocos.
Vino acasă repede.
Nu-mi pasă cât dezinfectant folosești.
N-aș pune gura pe ăla în veci.
Norocul tău că nu știi cânți la el. Cârpă?
Nu e ciudat că îl păstrezi?
Nu. Marlon a trata-o urât, e datoria mea de muziciană e să am grijă de ea.
- Șervețele. - „Ea”?
E fată.
Îi trebuie un nume.
Mă gândeam la Kimberly.
Îți place Mozart?
Prefer Bach.
Da?
Mi se pare prea sărat.
Ei bine, Bach are șuncă pe gustul meu,
dar, desigur, poți să mănânci și Mozart cu șuncă.
Ăla e un Salieri.
Îți mulțumesc.
Dăm mâna?
Ești sigur? Am auzit că nu-ți place să faci asta.
Te rog! Nu știu cum apar zvonurile astea.
O să cântăm împreună într-o bună zi.
Subtitrarea: Cristina Botîlcă
Redactarea: Anca Tach Botîlcă