Kom närmare. Där. Det ser bra ut. Perfekt.
Och glädje. Får Rodrigos ögon komma fram och leka?
Nej, de stannar inne.
Solglasögonen stannar på. Hendrik, ge maestro en taktpinne.
Tack.
Lycka. Det ser bra ut.
Har du nånsin hållit i en sån förut?
Och maestro, dirigera! Med passion.
Du har tio tagningar.
Lycka.
Det var åtta. Du har bara två kvar.
-Va? -Du har två kvar.
Vi har precis börjat.
Vill du ha passion?
Det här är den bästa bild jag tagit.
"REPETITIONEN"
-...de genomsyrar ens väsen. -Jag är så ledsen.
Maestro brukar inte vara sån.
Han bara...
Han är lite stressad.
Jaha. Det är bara lycka.
Han var fantastisk.
Där är vi. Titta nu på klockan.
Vrid tillbaka tiden med dina ögon. Ja. Där var det.
Du blir väl inte avskräckt? Ät...
Låt mig fråga, hur påverkar ditt privatliv ditt arbete?
Maestro.
-Tack. -Visst.
-Jag har aldrig tänkt på det. -Ja.
Jag tänker inte på sånt.
Jag tycker att de är rätt så idiotiska.
Maestro. Jag kan inte leva med dem,
kan inte driva en stor orkester utan dem.
Tack för att du var med på fotograferingen.
Du är en tillgång till den här orkestern på så många sätt,
ännu mer nu när du är ordförande i musikerkommittén.
Orkestern beundrar dig och det gör även jag.
Fint, för jag skulle gärna ha ditt stöd i de kommande förhandlingarna.
Vi har mycket gemensamt, du och jag.
Vi är båda fans av genier, specifikt dirigenter.
Du var ett fan till Karzoff i Moskva,
och sen vår käre Thomas från 95 till 98,
när han var i Londons filharmoniska, och sen Carla di Gozzi.
Det är så svårt att hitta bra kvinnliga dirigenter,
och sen Thomas igen.
Och de var mina fans, inte för att det är dina affärer.
Han är ganska jobbig.
Ser du skåran i min panna?
Den är ny.
Dessa starka, geniala höjdare, dessa...
De är bara stora bebisar, eller hur?
De får sina utbrott. "Jag vill ha det här. Ge mig det där. Du förstår mig inte."
Även om man förstår dem,
tror de inte att man gör det.
Men inte du, Cynthia.
De vet att du förstår dem, och därför litar de på dig.
Den dynamiken kan vara bra för oss.
-Vad är det du vill? -Håll dig nära honom.
I gengäld ska min dörr alltid stå öppen.
Det är svåra tider. Vi vill båda att den här institutionen ska överleva.
Skillnaden är att du ser på orkestern och ser en institution.
Jag ser musiker och jag tror att publiken ser...
Publiken ser en sak, vår nye maestro...
Jag tänker inte prata om henne. Nej! Okej?
Är det ett problem här, maestro?
Nej. Vi hittade lösningen.
Bra.
Intervjun är över. Ciao. Hailey, sätt upp skylten nu.
Jag har inte legat med Rodrigo.
-Nåt annat? -Jag vill ta lektioner av dig.
Är du nåt slags masochist?
Kanske. Jag vet inte. Måste man inte vara det för att spela oboe?
Du är bäst i New York City
och du är den enda chansen jag har att komma närmare det här.
Du har rätt, jag är bäst,
och en del av det visar sig i mina elever. Men jag är ingen mirakelgörare.
Jag är bra. Jag är bättre än jag visade och jag är villig till uppoffringar.
Vill du ha medalj? Jag är dyr.
-Jag bryr mig inte. -400 dollar i timmen.
Jäklar. Va? Nej...
Jag kan få det att fungera. När börjar vi?
Jag sa inte ja. Om jag känner för det, låter jag dig veta.
-Vad är det som händer? -Min pendling tar 45 minuter.
-Va? -Det är skitsnack.
Är repetitionerna idag inställda?
Bokas om till imorgon Plats: Ej fastställd
"Ta med en tröja"?
Dra in mungiporna
så att du helt stöttar rörbladet.
Bra. Riktigt bra.
Alex Kan du prata?
Och sen ska du andas in och skapa en stadig luftström.
Hailey, Tim kommer att bli omskuren till slut.
Han ska in imorgon. Ska vi ge honom soppa?
Lizzie, det här är Duncan. Han är 12 år. Sätt på byxor.
För helvete.
Ursäkta.
Inga problem.
-Ska du svara? -Nej.
-Är det Alex? -Ja.
Var tyst och spela.
Struntar du i honom nu? Är du 12 år?
-Ta inte illa upp. -Nej då.
Ska jag göra nåt åt det här?
Absolut inte. Jag tar hand om det sen när jag inte undervisar.
Det finns två saker som stör dig.
Ett, hon har gnuggat sitt skrev i hans ansikte,
och två, de har legat med varandra för flera månader sen
och kanske ännu gör det.
Förlåt.
Duncan, jag tror det var all tid vi har idag.
Här är grejen.
Min mamma tänker inte betala för lektionerna längre,
så jag hoppades kunna betala med det här.
Ett frimärke?
Det är ett brunt, präglat SG 57 från Storbritannien,
cirka 1847.
Jag förutspår att det är värt fem lektioner.
Jag vet inte ens vad jag ska göra med det här.
Sälj det på eBay. Det är värt 500 dollar.
Jisses. Överenskommet.
Hur en konflikt går bestäms inte av den som startar den,
utan av personen som svarar.
Mina föräldrar går på äktenskapsrådgivning trots att de är skilda.
Tack, Duncan.
-Vi ses snart. -Hej då.
Prata inte med främlingar på tunnelbanan.
Det ska jag inte.
Hon hade en lägenhet.
Två Hell's Angels här -79. Goda tider.
Hej, Betty.
-Hej. -Hej. Låt mig...
Du säger väl till nästa gång han bestämmer att göra nåt sånt?
Jag ska göra mitt bästa.
Välkomna till samlingen.
Hailey.
Hjälp mig. Allihopa.
Går den att öppna?
Nej, det är därför jag...
Okej.
Det här är så fel på så många jäkla sätt, att jag inte vet var jag ska börja.
Välkommen till sessionen, Bob.
Cynthia, har du armbandet?
Naturligtvis.
Och snabb som en gasell.
Jag har metallknäskålar, så jag kan lika gärna använda dem.
Snyggt, Dee Dee.
Yo, Mikhail. Warren Boyd.
Ja.
Du är här. Du är inne. Svetlana, se upp.
-Hej, Rene. -Hej. Tack. Är det bra?
Se upp.
Jag kan hjälpa.
Nu är det din tur. Varsågod.
Försiktigt. Hailey.
-Förlåt. -Det är okej.
-Ja. Du är befriad. -Tack.
-Bra. -Okej.
Hej, Edward. Jag visste inte att du var boxare.
Det är jag inte, men jag tränar som en.
Jag har en sparringpartner och allt.
Knockade honom av misstag. Han mår bra nu.
Han är tuff.
Mr Biben, det vanliga.
Ingen selleri, extra morötter och rå brysselkål.
Önskar ni nåt annat?
Bara vatten, tack. Tack, Joel.
-Vi kommer inte att äta brödet heller. -Ja, sir.
Gloria, jag har ett föräldramöte i skolan kl. 14.00,
så jag måste gå rakt på sak.
Du ser strålande ut som alltid.
-Tack. -Varsågod.
Jag blev igår intervjuad av Times affärssektion,
och reportern nämnde att vår pojke Rodrigo
tackade nej till en profil i söndagstidningen.
Ja, det bokas om.
Jag bryr mig inte. Det var genant. För mig.
Thomas Pembridge må ha förlorat sin nybilsdoft,
men han var åtminstone lätt att köra.
Edward, att ta hit Rodrigo var en risk vi kände till,
för risken själv var nåt vi kunde marknadsföra.
Sexig och farlig. Du ville ha en stjärna, vi fick en komet.
Och ingen fara. Jag har honom under kontroll.
Så verkar det inte härifrån.
Det är inte sexigt med ett tåg som spårar ur.
Jag vill inte knulla det.
Det är bäst att han visar att han kan leda den här orkestern.
Annars ska jag förespråka att Thomas kommer tillbaka nästa säsong.
"Thomas"?
Du ville ha mig för mina affärsinsikter, Gloria.
Det är dags att vi börjar hantera det som ett företag.
Klassisk musik har förlorat pengar åt folk i 500 år.
Det är inte ett företag.
Allting är ett företag.
Vid nån tidpunkt
tror jag att du och jag måste ha ett möte och prata
om Rodrigo och orkestern.
Jag är förvirrad. Är det inte det mötet vi har nu?
Nej. Det är dags för föräldramötet.
Gloria Windsor, det här är ms Alicia.
Gloria sköter symfoniorkestern
och ms Alicia är min sons klasslärare.
Varför inte ordna en skolutflykt till symfoniorkestern?
Låt dem se på en repetition.
Ja. Det skulle vara fint.
Musiker älskar skolutflykter.
Fuktigheten är fel.
Det kommer att förstöra träet.
Jisses, Bob. Det är ett instrument. Det vill bli spelat.
Jag tror jag ska ta av skorna.
Vad gör vi här?
Jag vet att många av er har frågor.
Vi har jord här,
staden omkring oss, folk i sina hem.
Ibland när man går vilse måste man återvända till grunden.
Det är där skönheten finns.
Vi ska spela ett stycke som ni alla känner väl till.
Det är L'obertura 1812, Tjajkovskij. Okej?
Vad händer där nere? Vilka är ni?
Vi är New Yorks symfoniorkester!
Redo?
Mår du bra?
Nej! Nej! Jag mår inte bra.
Jag behöver hjälp. Jag kan inte bli behandlad så här!
Nej. Mrs Windsor,
jag ser och hör mycket här.
Musikerna, de ler när de kommer på jobb.
Inte alla, men fler än förut.
Han bryr sig om oss.
Han bryr sig om sig själv.
Men det är bra att höra.
Tack.
Jag är ledsen. Jag är så generad. Jag har glömt ditt namn.
Jag heter Paviel. Men de kallar mig för Pavel.
Pavel.
Ett fint namn.
-Tack, Pavel. -Nej.
Tack för att du tog hit maestro.
Ja!
Det var kul.
-Några frågor? -Ja.
-Var är toaletten? -Jag har en fråga.
Ja.
Vad är det här?
Det är en oboe. Vill du känna på den?
Visst.
Var inte blyg. Håll i den som om du menar det.
Hej.
Inser du att det inte var en repetition.
Det var ett framförande.
Ja, och ett bra framförande.
Nej. Det var illegalt.
Ja. Det var illegalt. Det var absurt.
Det var obundet, oklassificerat.
Det är jordnära, det händer och jag har aldrig förr sett dina rosiga kinder.
-Se där. Okej. -Tack, maestro.
Jag har aldrig sett dig som...
-Pizza. -Till oss?
Ja, till alla.
Alla som vill ha en pizza, bara gå.
-Hailey. -Här.
-Sparar du en till oss? -Ja.
Köttälskaren?
-"Köttälskaren"? -Ja, köttälskaren.
Okej, visst.
Bra jobbat.
Tack. Du, också.
Bra gå och ta. Varsågoda. Hämta pizza.
Hämta pizza, allihop.
Älskar alla den?
Ja. Det här är fantastiskt.
Jag pratar om pizzan.
Hailey.
-Ja? -Kom.
Herregud. Okej.
Vet ni, jag bodde runt hörnet här på 70-talet.
Det decenniet. Det hände.
Skämtar du, snutar?
-Polisen? -Ja.
Polisen? Okej. Hallå. Vänta där.
Vem är det som leder här?
-Det är jag. -Bra. Och vem är du?
Jag heter Rodrigo.
Han är maestro.
Bra. Mr maestro?
Det kan man säga, ja.
Kan du berätta vad du gör här?
Jag tog med orkestern på en utflykt,
och... För vi spelar i August Memorial Symphony Hall
och det börjar bli lite instängt.
Jag vet inte om du har varit där.
Backa undan, okej?
Backa undan.
Så du beslöt att ta ut alla
på en liten utflykt för att ha en kvartersfest.
Nej, det är för alla. Alla raser. Alla är välkomna.
Det är New Yorks symfoniorkester, gris.
Lugna dig.
Är det här din bultsax?
Nej, jag lånade den från Pavel.
Jag bryr mig inte om vilka ni är.
Ni inkräktar. Det här är privat område.
Kan du sluta kissa på väggen, sir?
Vem gjorde det här? Vik ihop stolen. Kom.
Gå härifrån. Kom igen.
Vänta lite. Okej.
Vi ska göra det här kontrollerat.
-Trummisen, packa ihop. -Seriöst?
-Vad sa du, sir? -Jag sa "seriöst"?
Har du inget bättre att göra?
Jag vill att du packar ihop. Kom igen. Kom igen, plocka upp det här.
Med allt fult där ute,
måste du förstöra nåt så jäkla vackert?
Är allting okej?
-Dee Dee. -Va?
Ta det lugnt.
Jag har rätt att säga vad jag tycker, om du inte vill ta bort det också.
Tekniskt sett har han yttrandefrihet. Eller hur, min vän?
Rör inte den!
Polismannen, en musiker är mycket försiktig med sina instrument.
Snälla, var försiktig.
-Håll dig undan. -Herregud. Han bryter min arm!
Undan. Undan.
Kom igen nu. Kom igen.
Undan, kom igen.
Fascister!
-Nu går vi. Den här vägen. -Okej.
En är redo att processa.
Ursäkta mig.
Har du funderat på oboe-lektionerna?
Du måste skämta.
Nej, det gör jag inte. Jag är ju masochist.
Jag har kanske en ledig tid. Kl. 06.30 på lördagsmorgnar.
Bra.
Min elev har fått plats på Kansas City Light Opera.
Jag kommer. Kan knappt bärga mig.
Jag ska se till att han är tillbaka i tid för förhöret.
Tack så mycket. Tack för att ni kom.
Och eftersom vi fick böter,
är det bara rättvist att ni får biljetter till den kommande säsongen.
Kontakta oss och du och din gäst blir väl omhändertagna.
Tack.
Bra uppförande.
-Det är här till höger. -Absolut.
Tack.
Här. Tack.
-Hej. -Hej.
Fick du mina sms?
Jag vill inte verka som en stalker som kommer hit.
Nej, jag var bara jätteupptagen, det var därför jag inte ringde tillbaka.
-Okej. -Förlåt.
Nej då. Det är okej.
Du är en riktigt duktig koreograf.
Tack.
Svarar du bara om det är en dålig koreograf?
Om det är så,
-ska jag försöka att suga mer. -Nej.
Jag såg dig sova i Addisons säng.
Det är dumt. Jag bara...
Jag såg på tv i hennes rum när jag väntade på dig och somnade.
Okej.
Jag vet inte. Förlåt.
Okej då...
Jag vet inte om det är den bästa timingen, men...
Jag ville bjuda dig till Florida.
-Jaså? -Ja.
Varför det?
Nån som var en modellagent, eller nåt,
kom till min föreställning och behöver en dansare till en bodysprayreklam,
och han ville ha mig.
-Herregud. -Ja.
Florida.
Jag kan inte.
Jag har en oboe-lektion kl. 06.30 på morgonen.
Jag vet att det låter dumt,
men kvinnan som håller dem är fantastisk
och hon avskyr mig,
så det var enda tiden hon gick med på att undervisa mig.
Jaha, okej.
Kl. 06.30 på morgonen.
Ja, jag vet. Det är hemskt.
-Det suger. -Men det är en stor grej.
Och jag måste fokusera nu.
Jag vill gärna umgås när jag kommer tillbaka.
Okej.
Ha så kul på dina lektioner.
Gloria, får jag säga en sak?
Du skulle ha sett dem där ute.
Det var otroligt. Det var vackert. De var, åh, herregud.
Jag anlitar en advokat från Leonard Bernstein.
Inte den.
Som påminde mig om
att ditt visum kan påverkas av ditt lilla äventyr.
Du kan bli deporterad, Rodrigo.
Och jag tänkte att du ville se det här från vår vän facket-Bob.
En faktura på 80 000 i övertid inklusive en uppträdandebonus.
Det är okej. Jag betalar det personligen.
Men det är inte poängen.
Det är ett lågt pris att betala för nåt så värdefullt.
Det var första gången jag kände
att vi var på väg nånstans.
Att vi nådde fram.
Jag tror verkligen på din konst,
din attityd, din begeistring, dig.
Och jag ska vara uppriktig.
Vår orkester har seriösa ekonomiska problem,
stora ekonomiska problem.
Förstår du vad jag säger?
Ja.
Ja, Gloria. vad jag säger?