Oké. Jöjjön közelebb! Így jó lesz. Jól néz ki! Szuper!
És boldogság! Rodrigo szeme nem jön ki játszani?
Nem. Nem, bent marad.
Hát jó, akkor marad a szemüveg. Hendrik! Adj a Maestrónak egy pálcát!
Köszönöm!
Boldogság! Jól néz ki.
Volt már ilyen a kezében?
És, Maestro, vezényeljen! Szenvedéllyel!
Tízet csinálhat.
Boldogság!
Már nyolc megvolt. Már csak kettő van!
-Tessék? -Már csak kettőt csinálhat.
Alig kezdtük el!
Szenvedélyt akar?
Ez a legjobb fotó, amit valaha csináltam!
MOZART A DZSUNGELBEN
"A PRÓBA"
-...áthatolnak a lényén. -Úgy sajnálom!
A Maestro nem szokott így viselkedni.
Csak...
Túl nagy a nyomás rajta mostanában...
Igen. Nem, nem. Boldogság van, tesó.
Fantasztikus volt!
Na lássuk! Nézzen az órára!
Forgassa vissza az időt a szemeivel! Igen. Csodás!
Nem ijeszti el, igaz? Egyen...
Hadd kérdezzem meg! Hogyan hat a magánélete a munkájára?
Maestro!
-Köszönöm! -Nincs mit.
Sosem gondoltam erre. Nem.
Nem szoktam ilyesmin gondolkodni.
Butaságnak is tartom.
Maestrók. Nem tudsz élni velük,
nem vezethetsz nagyzenekart nélkülük!
Köszönöm, hogy részt vett a fotózáson!
Cynthia! Maga nagyon fontos a zenekar életében.
Főleg most, hogy a Zenészek Szakszervezetének elnöke lett.
A zenekar nagyra becsüli önt. Ahogy én is.
Ezt örömmel hallom, mert szükségem lenne a támogatására az egyezkedéseken.
Nagyon sok bennünk a közös.
Mindketten rajongunk a zsenikért, főként a karmestereként.
Rajongott Karzoffért Moszkvában,
majd a drága Thomasunkért '95-től '98-ig,
a Londoni Filharmonikusoknál, majd Carla di Gozziért.
Nehéz jó női karmestert találni,
Aztán megint Thomasért.
Ők pedig értem rajongtak, nem mintha bármi köze lenne hozzá.
Nem könnyű vele.
Látja azt a ráncot a homlokán?
Ez új.
Az ilyen erős, zseniális nagyágyúk...
Igazából csak nagyra nőtt csecsemők, nem gondolja?
Hisztiznek. "Ezt akarom! Add ide! Te nem értesz meg engem!"
Még ha értjük is őket,
ők nem hiszik el, hogy így van.
De ez önnel nincs így, Cynthia.
Tudják, hogy megérti őket, és ezért bíznak magában.
Ez a kapcsolat sokat segíthet nekünk.
-Mit akar? -Maradjon a közelében!
Cserébe az ajtóm mindig nyitva áll majd.
Ezek nehéz idők. Mindketten azt akarjuk, hogy ez az intézmény fentmaradjon.
Hát, a különbség köztünk az, hogy ön a zenekarban egy intézményt lát.
Én zenészeket látok, ahogy a közönség...
A közönség egy dolgot lát, az új Maestrót.
Nem fogok róla beszélni, oké? Nem! Oké?
Van valami gond, Maestro?
Nem. Már megoldottuk.
Remek.
Az interjúnak vége. Ciao! Hailey! Tedd ki a feliratot!
ORGONATEREM SZÍNPAD JOBB
Nem feküdtem le Rodrigóval.
-Van még valami? -Órákat akarok venni öntől.
Mi maga, valami mazochista?
Lehet. Nem tudom. Annak kell lennem, ha oboázni akarok?
Nézze, önnél nincs jobb a városban,
és ön az egyetlen reményem, hogy közelebb kerülhessek ehhez.
Igen, nálam nincs jobb,
és ebből egy kicsi ráragad a diákjaimra is, de csodákat ne várjon.
Jó vagyok. Jobb, mint amit látott tőlem. És hajlandó vagyok áldozatokat hozni.
Mit akar, egy érmet? Drága vagyok.
-Nem érdekel. -400 dollár óránként.
Azt a rohadt! Mi? Nem...
Megoldom. Mikor kezdhetünk?
Nem mondtam igent. Ha úgy érzem, szólok.
-Mi a fene folyik itt? -45 percet ingázom ide.
-Mi? -Ezt a baromságot!
A mai próba elmarad?
ÚJ IDŐPONT: HOLNAP.
"Hozzanak pulcsit?"
Oké. Be kell szívnod a szád sarkait,
hogy rendesen meg tudd fújni.
Jó. Nagyon jó!
ALEX BESZÉLHETNÉNK?
Aztán végy egy nagy levegőt, hogy erős légáramlatot hozz létre!
Hailey! Timet végre körülmetélik.
Holnap. Vigyünk neki levest?
Lizzie, ő Duncan. 12 éves. Vegyél nadrágot!
A rohadt életbe!
Bocsánat.
Nem gond.
-Nem veszed fel? -Nem.
-Alex az? -Igen.
Pofa be, és csináld!
Mi, csak ignorálod? Hány éves vagy, 12?
-Ne vedd sértésnek! -Nem vettem.
Kezdjek vele valamit?
Nem. Majd én elintézem később, ha már nem tanítok.
Két dolog zavar téged éppen.
Egy, hogy a csaj az arcába dugta a micsodáját,
és a másik, hogy lefeküdtek, hónapokkal ezelőtt,
és lehet, még mindig dugnak.
Bocsi.
Duncan. Azt hiszem, mára végeztünk.
A következő a szitu.
Anyukám már nem hajlandó fizetni az óráinkat,
így reméltem, fizethetek ezzel.
Egy bélyeggel?
Egy barna dombornyomott SG 57-es számú, Nagy-Britanniából.
1847 körüli.
Úgy vélem, öt órát ér.
Duncan, azt se tudom, mit kezdjek vele.
Eladod az eBayen. Ér vagy 500 dolcsit.
Jézusom! Jó.
Egy konfliktus megoldását nem a kezdeményező dönti el,
hanem az, aki reagál rá.
A szüleim járnak párterápiára, pedig már nincsenek együtt.
Köszönöm, Duncan!
Nemsokára találkozunk!
Ne állj szóba idegenekkel!
Nem fogok.
Volt egy lakása.
Két Pokol Angyalával élt '79-ben. Szép idők!
Üdv, Betty!
-Szia! -Hadd segítsek...
Legközelebb szólsz, ha valami ilyesmit talál ki, ugye?
Megpróbálok, igen.
Üdv a próbán!
Hailey!
Segíts! Emberek!
Nyitva van?
Nem, épp ezért...
Oké. Jól van.
Ez annyi sebből vérzik, hogy el se tudom mondani.
Üdv a próbán, Bob!
Cynthia! Viseli a karkötőt?
Hát persze.
Fürge, mint egy gazella!
Fémből vannak a térdkalácsaim, miért ne használjam ki?
Szép volt, Dee Dee!
Mihail! Warren Boyd.
Igen.
Itt van. Bent van. Szvetlána, vigyázzon!
-Helló, René! -Helló. Köszönöm. Jól van?
Vigyázzon! Igen.
Segíthetek.
Most te jössz! Gyerünk!
Vigyázz! Hailey!
-Sajnálom. -Semmi baj!
-Kiszabadultál. -Köszönöm.
-Jó. -Oké.
Helló, Edward! Nem is tudtam, hogy ön bokszoló.
Mert nem is vagyok, de edzeni járok.
Van edzőpartnerem meg minden.
Véletlenül kiütöttem. Már jól van.
Igazi bajnok.
Mr. Biben! A szokásos.
Zeller nélkül, extra répával, nyers kelbimbóval.
Hozhatok még valamit?
Csak egy vizet! Köszönöm, Joel.
-A kenyeret sem kérjük. -Igen, uram.
Szóval, Gloria, kettőtől szülői értekezletem van,
így sajnos muszáj a lényegre térnem.
Most is csodásan néz ki.
-Köszönöm. -Szívesen.
Tegnap interjút adtam a Times üzleti rovatának,
és a riport megemlítette a mi Rodrigónkat.
Lelépett egy magazin interjújáról.
Igen, elhalasztottuk.
Nem érdekel. Kínos volt. Nekem.
Lehet, hogy Thomas Pembridge már nem a legújabb kocsi,
de legalább könnyű volt vezetni.
Önként vállaltuk a kockázatot, amit Rodrigo jelent,
mert magát a kockázatot is el lehet adni.
Szexi és veszélyes. Csillagot akart, kaptunk egy üstököst.
Ne féljen! Kézben tartom a dolgot.
Innen nem úgy tűnik.
Nincs semmi szexi egy kisikló vonatban.
Nem akarom elcseszni.
Jobb, ha bebizonyítja, hogy tudja vezetni azt a rohadt zenekart.
Ha nem teszi, visszahozatom Thomast a következő szezonra.
"Thomast?"
Üzleti tanácsot akart tőlem, Gloria.
Ideje, hogy üzletként is kezeljük.
A klasszikus zene már 500 éve vesztegeti az emberek pénzét.
Ez nem üzlet.
Minden üzlet.
Figyeljen, valamikor
le kéne ülnünk személyesen átbeszélni
Rodrigo és a zenekar ügyét.
Nem értem. Nem ezt csináljuk most épp?
Most szülői értekezlet van.
Gloria Windsor! Ő itt Ms. Alicia.
Gloria irányítja a zenekart,
és Ms. Alicia a fiam osztályfőnöke.
Mi lenne, ha a diákokkal megnéznénk a szimfonikusokat?
Megnézhetnék a próbát!
Igen. Az nagyszerű lenne. Igen.
A zenészek imádják a sulis kirándulásokat.
Rettenetes itt a pára.
El fog görbülni tőle a vonóm!
Jézusom, Bob! Ez egy hangszer, arra van, hogy játssz rajta!
Inkább leveszem a cipőmet.
Mit keresünk itt?
Biztos sokuknak vannak kérdései.
Alattunk a föld,
körülöttünk a város, az emberek az otthonaikban.
Néha, ha letérünk az útról, vissza kell térnünk az alapokhoz.
Ebben rejlik a szépség.
Egy olyan darabot fogunk játszani, amit már nagyon jól ismernek.
A L'oberturát, 1812-ből, Csajkovszkijtól. Oké?
Mi a fene folyik itt? Kik maguk?
A New York-i Filharmonikusok!
Kezdhetünk?
Jól van?
Nem, nem vagyok jól.
Segítségre van szükségem. Mindenki csak baszakszik velem!
Nem. Mrs. Windsor,
sok mindent hallok errefelé.
A zenészek mosolyogva jönnek dolgozni.
Nem mindegyik, de többen, mint régen.
Ő törődik velünk.
Csak magával törődik.
De ezt jó hallani.
Köszönöm.
Elnézést. Nagyon kínos, de elfelejtettem a nevét.
Paviel. Mindenki csak Pavelnek hív.
Pavel.
Szép név.
-Köszönöm, Pavel. -Nem.
Mi köszönjük, hogy idehozta a Maestrót.
Ez az!
Ez jó volt.
-Van kérdés? -Igen.
-Hol a mosdó? -Nekem van kérdésem.
Igen.
Az micsoda?
Egy oboa. Szeretnéd megfogni?
Persze.
Ne félj! Fogd csak meg bátran!
Hé!
Azt ugye tudja, hogy ez nem próba volt?
Hanem előadás.
Igen, és egy jó előadás.
Nem. Tiltott volt.
Igen. Tiltott. És kötetlen.
Szabad volt, nyílt!
Nyers, megtörtént, és még sosem láttam ilyen pirosnak az orcáját!
-Nézze csak! Nézze! -Köszönöm, Maestro!
Még sosem láttam ilyen...
-Pizza! Pizza! -Nekünk?
Igen, mindenkinek, Bob. Igen!
Aki kér egy szeletet, vegyen csak!
-Hailey! -Igen?
Félreteszel egyet nekünk?
Igen. A húsimádót?
-"Húsimádó?" Húsimádó? -Igen.
Oké, rendben.
Szép volt!
Köszönöm! Szép volt!
Menjenek! Vegyenek! Vegyenek pizzát!
Igen, vegyenek pizzát, bátran!
Mindenki élvezi, igaz?
Igen. Ez csodálatos.
Én a pizzáról beszélek.
Hailey!
-Igen? -Gyere!
Te jó ég! Oké.
Tudjátok, itt laktam a sarkon még a hetvenes években.
Abban az évtizedben. Nem volt semmi.
Most komolyan, zsaruk?
-Rendőrség? -Igen.
A rendőrség? Oké. Várj itt!
Ki itt a főnök?
-Én vagyok. -Remek. És ki maga?
Rodrigo a nevem.
Ő a Maestro.
Jó. Mr. Maestro, igaz?
Igen, hívhat így.
Megmondaná, hogy mit művelnek itt?
Hát, elhoztam a zenekart egy kirándulásra,
tudja, az August Memorial Koncertteremben játszunk,
és kicsit zsúfolt.
Nem tudom, járt-e arra.
Hahó! Lépjenek hátrébb, kérem!
Lépjenek hátrébb!
Szóval fogta magát, kihozta őket
ide, hogy utcabált csapjanak.
Nem, ez mindenkinek szól. Mindenkit szívesen látunk.
Ezek a New York-i Filharmonikusok, disznó!
Nyugi!
Ez a maga drótvágója?
Nem. Paveltől kértem kölcsön.
Nézze. Nem érdekel, ki maguk.
Ez birtokháborítás. Magánterületen vannak.
Megtenné, hogy nem pisál a falra, uram?
Ez meg ki? Hajtsd össze a széket! Menjünk!
Kifelé! Gyerünk! Kifelé! Gyerünk, gyerünk!
Várjunk még! Oké.
Urai vagyunk a helyzetnek, jó?
-Dobosfiú, pakoljon össze! -Komolyan?
-Hogy mondta? -Azt mondtam, komolyan?
Nincs ennél jobb dolga?
Azt akarom, hogy pakoljon! Emeljék csak fel!
Annyi rossz dolog történik a világon,
magának meg muszáj tönkretennie valami kibaszott gyönyörűt?
Minden rendben?
-Dee Dee! -Mi az?
Nyugodj meg!
Jogom van véleményt nyilvánítani, hacsak nem szeretné azt is elvenni!
Gyakorlatilag tényleg szólásszabadság van. Nem igaz, barátom?
Ne nyúljon hozzá!
Biztos úr, biztos úr! A zenészek nagyon kényesek a hangszereikre.
Kérem, vigyázzon!
-Maradjon ki ebből! -Te jó ég! Kicsavarta a karomat!
Lépjenek hátrébb!
Gyerünk! Mozgás! Gyerünk!
Lépjenek hátrébb! Menjenek, gyerünk!
Fasiszták!
-Jól van, menjünk! Erre. -Rendben.
Ezt már ki lehet kérdezni!
Elnézést!
Elgondolkodott már az oboaleckéinken?
Ugye csak viccel?
Nem. Mazochista vagyok, emlékszik?
Van egy szabad időpontom. Szombat reggel fél hét.
Remek!
Egy diákom most került be a Kansas City Operába.
Ott leszek. Már nagyon várom!
Biztos úr! Gondoskodom róla, hogy visszaérjen a kihallgatásra.
Köszönöm, hogy eljött.
És van pár jegyünk, így engedje meg,
hogy adjak önöknek párat a következő szezonra!
Hívja fel az irodámat, és intézzük az ön és vendégei jegyét!
Köszönöm!
Udvarias.
-Itt meg is állhat, kérem! -Rendben.
Köszönöm!
Parancsoljon. Köszönöm!
-Szia! -Szia!
Megkaptad az üzeneteimet?
Nem akarom, hogy úgy tűnjön, leskelődöm utánad...
Nem, tényleg nagyon elfoglalt voltam, azért nem hívtalak.
-Oké. -Sajnálom.
Nem, nem. Semmi baj.
Nagyon jó koreográfus vagy.
Oké. Köszönöm.
És te csak rossz koreográfusoknak veszed fel a telefont?
Mert, ha erről van szó,
-megpróbálok rossz lenni. -Nem.
Láttam, hogy Addison ágyában aludtál.
Butaság. Csak...
Tévét néztem a szobájában, ahogy rád vártam, és elaludtam.
Oké.
Nem tudom. Sajnálom.
Jól van. Hát...
Tudom, nem a legjobb az időzítés,
de hívni akartalak, hogy gyere velem Floridába.
-Tényleg? -Igen.
Miért?
Volt egy pasi, egy modellügynökségtől vagy ilyesmitől,
az előadásomon, aki táncost keresett egy dezodorreklámba,
és engem akar a melóra.
-Te jó ég! -Igen.
Florida.
Nem megy.
Oboaórám van reggel fél hétkor.
Tudom, röhejesen hangzik,
de a hölgy, aki tanítani fog, elképesztő,
és rohadtul gyűlöl engem,
szóval csak ekkor hajlandó tanítani.
Jó, oké.
Reggel fél hétkor.
Igen. Tudom. Rémes.
-Szívás. -De ez tényleg nagy ügy.
És most muszáj erre fókuszálnom.
Igen. De találkozhatunk, ha visszajöttem.
Oké.
Jó szórakozást az órádhoz!
Gloria! Mondhatok valamit?
Látnia kellett volna őket.
Hihetetlen volt. Gyönyörű! Te jó ég!
Jogi tanácsot kaptam Leonard Bernsteintől.
Nem attól.
És felhívta rá a figyelmem,
hogy az O-1-es vízumra nagy hatással lehet ez a kis kalandja.
Kitoloncolhatják, Rodrigo.
És gondoltam, ez is érdekelheti. Szakszervezeti Bobtól jött.
Egy 80 ezer dolláros számla, túlóráról és előadásbónuszról.
Rendben. Kifizetem. Kifizetem én magam.
Oké, de nem ez a lényeg.
Nem nagy összeg valami ennyire értékesért.
Most először éreztem azt,
hogy jutunk valamire, tudja?
Hogy haladunk valami felé.
Rodrigo. Én hiszek a maga művészetében,
a hozzáállásában, a lelkesedésében, magában.
Őszinte leszek önhöz.
A zenekarunk komoly anyagi problémákkal küzd.
Hatalmas anyagi gondokkal.
Érti, amit mondok?
Igen.
Igen, Gloria.
Kreatívfelelős Dranka Anita blémákkal küzd.